Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6469/23 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 44 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Борисюка Р.М., Трояновської Г.С.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №296/6469/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 15 лютого 2024 року, ухвалене під головуванням судді Рожкової О.С. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до із даним позовом у якому просив стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача моральну шкоду в сумі 100 000 грн. Позов мотивовано тим, що працівниками відповідача відносно позивача було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ЧЦП №237112 від 06 червня 2022 року, за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Постановою Іванківського районного суду Київської області від 06.07.2022 у справі №366/625/22 (яка набрала законної сили 19.07.2022) провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП закрито за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Разом з тим, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24.11.2022 у справі №240/15716/22, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2023, позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування наказів задоволено частково. У зв`язку з незаконним притягненням його до адміністративної та дисциплінарної відповідальності останньому довелося пережити тяжкі душевні страждання, ототожнення з наркоманом серед колег та знайомих, призвело до погіршення стосунків з колегами, сусідами, друзями. Проходження медичних освідувань, надання пояснень, перебування у статусі особи яку притягують до відповідальності принизило честь та гідність позивача, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 15 лютого 2024 року Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 073,60 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволення позову у повному обсязі. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. сама лише наявність судового рішення про визнання протиправними дій чи бездіяльності роботодавця не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки рішенням у адміністративній справі не встановлювалась наявність усіх обов`язкових складових відповідальності за порушення прав. Питання, які вирішуються судом при розгляді адміністративної справи про визнання дій протиправними відрізняють від кола питань, які вирішуються при розгляді спору про стягнення моральної шкоди. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного 'задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (Постанова ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц).

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч.1 ст.369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 04 березня 2022 року солдата ОСОБА_1 зараховано на військову службу за призовом під час мобілізації до списків особового складу військової частини та поставкою на всі види забезпечення, що підтверджується копією тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 та витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №85-ОС від 04.03.2022 року.

Постановою Іванківського районного суду Київської області від 06.07.2022 провадження у справі №366/625/22 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15.12.2022 у справі №240/15716/22 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано накази начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про результати службового розслідування» від 23.06.2022 за №528-АГ та «Про позбавлення військовослужбовця премії» від 25.06.2022 за №273-ОС.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2023 у справі №240/15716/22 апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 ( в/ч НОМЕР_1 ) залишено без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15.12.2022 у справі №240/15716/22 залишено без змін.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем факту незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, у зв`язку із закриттям справи про адміністративне правопорушення за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, з огляду на наступне.

Так, стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частиною третьою статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до пункту 4 статті 2 Закону України « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у разі закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, зокрема, завдана громадянинові внаслідок незаконного накладення штрафу.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі №569/1799/16-ц зроблено висновок, що « на підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосовувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу».

Отже, суд першої інстанції вірно врахував, що закриття справи про адміністративне правопорушення внаслідок відсутності його складу свідчить про те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, що, у свою чергу, є підставою для відшкодування моральної шкоди відповідно до положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Крім того, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15.12.2022 у справі №240/15716/22, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2023 визнано протиправними та скасовано накази начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про результати службового розслідування» від 23.06.2022 за №528-АГ щодо ОСОБА_1 та «Про позбавлення військовослужбовця премії» ОСОБА_2 від 25.06.2022 за №273-ОС.

При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, в якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового цих витрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19).

Визначаючи розмір завданої позивачеві моральної шкоди, суд врахував конкретні обставини справи, характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок неправомірного притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: втрату звичного життєвого режиму, страждання через порушення звичних життєвих зв`язків, необхідність доводити в судовому порядку неправомірність дій відповідача, свою невинуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення, та, виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості, дійшов обґрунтованого висновку про те, що на користь позивача підлягає стягненню 5000 грн.

Оскільки позивач не перебував під слідством чи судом у розумінні положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», суд першої інстанції обґрунтовано не застосував до спірних правовідносин правила частини третьої статті 13 цього Закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 15 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді