НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11 квітня 2024 рокуСправа № 322/1935/23

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Подріз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі

за позовом:ОСОБА_1
до:Товариства з обмеженою відповідальністю «Клевер Украгро»
про:витребування майна із чужого незаконного володіння,

встановив:

01.04.2024 до суду надійшла вищезазначена заява, в якій представник позивача просить суд:

- ухвалити додаткове рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Клевер Украгро» на користь ОСОБА_1 понесених нею судових витрат зі сплати витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 37264,10 грн.

В обґрунтування вимог заявником зазначено таке.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 27.03.2024 було задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Клевер Украгро» про скасування державної реєстрації договорів оренди землі та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння.

При цьому судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу позивачу, оскільки під час розгляду справи в суді представником позивача було подано заяву про надання доказів понесених позивачем вказаних судових витрат в строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зауважила, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Верховний Суд у постановах від 25.05.2021 року у справі № 910/7586/19, від 20.07.2021 року у справі № 922/2604/20, від 18.05.2022 року у справі № 910/4268/21, від 26.10.2022 року у справі № 910/4277/21, від 18.04.2023 року у справі № 903/378/22, від 23.03.2023 року у справі № 921/434/21, від 25.04.2023 року у справі № 910/21424/21 висловлював правову позицію про те, що такі стадії як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного, час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами. Зазначені висновки Верховного Суду є сталими та ґрунтуються на аналізі складових часу, необхідного для належного здійснення адвокатом представництва інтересів клієнта.

Позивачем, з метою отримання професійної правничої допомоги у веденні справи з адвокатом Шишом А.Б. 29.09.2023 року було укладено договір про надання правничої допомоги (з додатковою угодою).

На виконання умов вищевказаного договору адвокатом було надано ОСОБА_1 правничу допомогу, за яку позивач має сплатити адвокату гонорар, в сумі 37264,10 грн.

Склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу, на загальну суму 37264,10 грн., на думку позивача, є співмірним зі складністю справи, кількістю судових засідань (4 засідання), часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правничої допомоги та їх обсягом, ціною позову та значенням справи для позивача, яка являється пенсіонером, та відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Витрати на оплату правничої допомоги підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх сторона уже сплатила чи їх вона ще має сплатити. Такі висновки були неодноразово зроблені Верховним Судом у постановах від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, від 09.06.2020 року у справі № 5020-961/2012, від 02.09.2020 року у справі №329/766/18.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу до заяви додано: копію договору про надання правничої допомоги від 29.09.2023 № 29/09; копію додаткової угоди № 1 від 29.09.2023 до договору про надання правничої допомоги від 29.09.2023 № 29/09; копію акта приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 29.03.2024; копію опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; копію рахунку на оплату № 29/09 від 29.03.2024.

Учасники справи, належним чином повідомлені судом про дату, час та місце проведення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, до суду не прибули, що відповідно до ст. 270 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи неявку в судове засідання 11.04.2024 всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вирішуючи питання про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною першою статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

За правилами ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Проте, положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку подання доказів витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, слід розглядати одночасно з положеннями ч. 1 ст. 246 ЦПК України, відповідно до яких якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Таким чином, ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат можливо лише за сукупності таких обставин: 1) сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, до закінчення судових дебатів у справі; 2) стороною подано заяву щодо таких судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

Представником позивача у заяві про ухвалення додаткового судового рішення не зазначено про існування поважних причин, через які наявні у нього докази судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, що мають бути понесені, а саме: копія договору про надання правничої допомоги від 29.09.2023 № 29/09; копія додаткової угоди № 1 від 29.09.2023 до договору про надання правничої допомоги від 29.09.2023 №29/09, в якій визначено погодинну ставку, не були надані суду до закінчення судових дебатів у справі.

Отже, представник позивача мав об`єктивну можливість розрахувати очікувані судові витрати на надання правничої допомоги та подати суду вищезазначені докази до закінчення судових дебатів у справі разом з описом робіт, що були виконані у період з 12.10.2023 по 27.03.2024. Відсутність у позивача на день розгляду справи акта приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 29.03.2024 не позбавляло його такої можливості.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 10.01.2024 по справі № 285/5547/21 (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 116416286) зроблено висновок про те, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що за заявою представника позивача слід відмовити в прийнятті додаткового рішення.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 141, 142, 260, 261, 263, 270, 272 ЦПК України, суд

ухвалив:

1. Відмовити в прийнятті додаткового рішення за заявою представникаОСОБА_1 адвоката Шиша Антона Борисовича про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Клевер Украгро» витрат на правничу допомогу.

Повний текст судового рішення складено 11 квітня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя С.С. Гасанбеков