РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Провадження № 22-з/4815/95/24
Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Боймиструк С.В.,
судді: Хилевич С.В., Шимків С.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мартинов Олексій Юрійович,про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 червня 2024 року позов задоволено частково.

Суд вирішив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 1846/07 у розмірі 427 097,80 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на частку належну на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у двокімнатній квартирі загальною площею 47,10 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства "Сенс Банк" (), шляхом проведення прилюдних торгів-згідно ЗУ «Про виконавче провадження», виходячи з встановленої початкової ціни, визначеної на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом в сумі 866300,00 грн., згідно Звіту про незалежну оцінку майна від 26.05.2023 року, виконаного ТОВ «Незалежна експертна компанія».

Зупинено виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки нерухомого майна: двокімнатну квартиру загальною площею 47,10 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Стягнуто з ОСОБА_2 користь Акціонерного товариства "Сенс Банк" понесені судові витрати в сумі 12994 ( дванадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири ) грн. 50 коп.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 07 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мартинов Олексій Юрійович, задоволено.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 червня 2024 року скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

07 листопада 2024 року через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи представником Єдіної Єви Миколаївнибуло надіслано клопотання про стягнення судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги.

Згідно із ч.ч. 1-4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Водночас розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться (ч.13 ст. 7 ЦПК України).

Тому апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Також ураховується і те, що заява про ухвалення додаткового рішення подана й вирішується не в порядку ст. 246 ЦПК України, а виключно в порядку ст.270 ЦПК України, оскільки про відшкодування зазначених судових витрат заявлялось, а підтверджуючі документи надавались до апеляційного суду перед судовими дебатами.

Так, згідно з пп. "в" п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки при перегляді справи апеляційним судом розподіл судових витрат не здійснювався, тому в частині судового збору та витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката у суді першої інстанції колегія суддів вирішує за власною ініціативою.

Згідно із ст.ст. 1, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги це домовленість за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договором про надання правової допомоги.

Рішення Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "EastAlliance Limited про ти України" (заява №19336/04, п. 269) вказує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

19 лютого 2020 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято додаткову постанову у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), де зазначено таке.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим, чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.

У разі недотримання останніх вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що Цивільним процесуальним кодексом України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1.) їх дійсність; 2.) необхідність; 3.) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат Мартинов О.Ю. на підставі ордерів, виданих АО "Рівненська правозахисна група".

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 зазначила, що розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 10000 гривень. Як доказ долучено Договір № б/н про надання правничої допомоги від 26 вересня 2023 року укладений між АО "Рівненська правозахисна група" та ОСОБА_1 .. Відповідно до п.3.1 договору сторони визначили гонорар у фіксованому розмірі 10000 гривень. Згідно п.1.2 договору АО взяло на себе зобов`язання надати такі послуги: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, пов`язаних із захистом прав та інтересів Клієнта в рамках судової справи; складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів (відзиву, клопотань, апеляційних і касаційних скарг та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства); представництво та захист інтересів Клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах (місцевого, апеляційного та касаційного) під час здійснення цивільного судочинства, в рамках провадження у справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, органах державної виконавчої служби, тощо з будь-яких питань.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 26 вересня 2023 року до договору про надання правової допомоги № б/н від 26.09.2023 року сторони засвідчили, що послуги надані у повному обсязі та із дотриманням усіх умов Договору. Вартість наданих послуг складає 10000 гривень.

26 вересня 2023 року АО "Рівненська правозахисна група" виставлено рахунок - фактуру №1/26 за договором на суму 10000 гривень.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 26.09.2023 року АО прийняло від ОСОБА_1 10000 гривень.

У апеляційній скарзі вказано, що відповідачкою понесено витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 10000 гривень. У підтвердження понесених витрат долучено Договір № б/н про надання правничої допомоги від 01 липня 2024 року укладений між АО "Рівненська правозахисна група" та ОСОБА_1 .. Відповідно до п.3.1 договору сторони визначили гонорар у фіксованому розмірі 10000 гривень. Згідно п.1.2 договору АО взяло на себе зобов`язання надати такі послуги: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, пов`язаних із захистом прав та інтересів Клієнта в рамках судової справи; складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів (відзиву, клопотань, апеляційних і касаційних скарг та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства); представництво та захист інтересів Клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах (місцевого, апеляційного та касаційного) під час здійснення цивільного судочинства, в рамках провадження у справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, органах державної виконавчої служби, тощо з будь-яких питань.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 08 липня 2024 року до договору про надання правової допомоги № б/н від 01.07.2024 року сторони засвідчили, що послуги надані у повному обсязі та із дотриманням усіх умов Договору. Вартість наданих послуг складає 10000 гривень.

08 липня 2024 року АО "Рівненська правозахисна група" виставлено рахунок - фактуру №01/07 за договором на суму 10000 гривень.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №1/07 від 08.07.2024 року АО прийняло від ОСОБА_1 10000 гривень.

Представник АТ "Сенс Банк" заявила про неспівмірність заявлених витрат на правничу допомогу зі складністю справи, обсягом послуг та витраченим часом.

Враховуючи характер правовідносин у справі, обсяг наданих заявнику послуг, ціну позову, доводи позивача про неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката в суді першої та апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що стягненню на користь ОСОБА_1 підлягають витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції - у розмірі 5000 гривень, та апеляційної інстанції - у розмірі 5000 гривень, що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, відповідності конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій.

Також при прийнятті постанови судом апеляційної інстанції не вирішено питання про стягнення судового збору.

Позивачем - юридичною особою заявлено ціну позову у розмірі 866300 гривень.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до п.п.6 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюється в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже розмір судового збору за подання апеляційної скарги становить 19491,75 грн. (866300х1,5%х150%).

Частиною 3 статті 4 ЗУ "Про судовий збір" встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Апеляційна скарга подана через систему "Електронний суд", тому до застосування підлягав коефіцієнт, а за подання апеляційної скарги слід було сплатити 15593 гривні 40 копійок.

Водночас при вирішення питання про розподіл судових витрат встановлено відсутність надходжень судового збору у даній справі.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

За результатами розгляду апеляційної скарги відповідача колегія суддів вирішила відмовити у задоволенні позову, а тому, з урахуванням встановлених обставин, судовий збір у розмірі 15593 гривні 40 копійок слід стягнути на користь держави.

З огляду на наведене і керуючись ст. ст. 141, 270, 368, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Задовольнити заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мартинов Олексій Юрійович та прийняти додаткову постанову, якою здійснити перерозподіл судових витрат.

Стягнути з Акціонерного товариства "Сенс Банк"на користь ОСОБА_1 10000 (десять тисяч) гривень витрат на правничу допомогу понесених в суді першої та апеляційної інстанціях.

Стягнути з Акціонерного товариства "Сенс Банк" на користь держави 15593 гривні 40 копійок судового збору.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді: Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.

Шимків С.С.