Справа №761/4816/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2024 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Букіна О.М., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

06.02.2024 року позивач ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, у якій просить суд:

- визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) квартиру АДРЕСА_1 ;

- здійснити поділ квартири АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на частку квартири АДРЕСА_2 ), залишивши іншу частку зазначеного об`єкта нерухомого майна у власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 );

- визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) грошові кошти у розмірі 343 000,00 грн., отримані ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) за продаж гаражного боксу № НОМЕР_3 (загальною площею 20,6 кв.м., який розташований в АДРЕСА_3 );

- здійснити поділ грошових коштів у розмірі 343 000,00 грн., отримані ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) за продаж гаражного боксу № НОМЕР_3 (загальною площею 20,6 кв.м., який розташований в АДРЕСА_3 ), стягнувши з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошові кошти у розмірі 171 500,00 грн., що становить частки у вищевказаній грошовій сумі;

- визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) грошові кошти у розмірі 433 469,01 грн., отримані ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) за продаж автомобіля моделі BMW 52ОІ серії 2000 року (синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_5 );

- здійснити поділ грошових коштів у розмірі 433 469,01 грн., отримані ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) за продаж автомобіля моделі BMW 52ОІ серії 2000 року (синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_5 ), ), стягнувши з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошові кошти у розмірі 216 734,50 грн., що становить частки у вищевказаній грошовій сумі;

- стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 15 140,00 грн.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.03.2024 року, матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, - передано на розгляд за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

17.05.2024 матеріали цивільної справи № 761/4816/24 надійшли на адресу Солом`янського районного суду м. Києва відповідно до ухвали судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.03.2024.

21.05.2024 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М.

27.06.2024 на запит Солом`янського районного суду м. Києва від 27.05.2024 з Шевченківського районного суду м. Києва надійшло підтвердження про зарахування судового збору по справі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, після отримання позовної заяви перевіряє її на дотримання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України.

При вирішенні питання про прийняття до провадження справи, з`ясовано, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Тобто в позовній заяві має міститись посилання на те, до кого пред`явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За вимог статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вивчивши матеріали позовної заяви, встановлено, що вона подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, в порушення вимог ст. 175 ЦПК України, позовна заява не містить:

- чіткий зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частина 5 ст. 177 ЦПК України визначає, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Як вбачається з позовної заяви, позивач вказує на те, що 25.10.1982 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_6 від 25.10.1982 р., виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Кам`янськ-Шахтинський, Ростовської області, актовий запис № 802.

17.01.2024 рішенням Солом`янського районного суду м. Києва у справі № 761/17462/23 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Позивач зазначає про те, що за час перебування у шлюбі сторонами було набуте наступне майно:

- квартира АДРЕСА_1 ;

- гаражний бокс № НОМЕР_3 , загальною площею 20,6 кв.м., який розташований в АДРЕСА_3 ;

- автомобіль моделі BMW 52ОІ серії 2000 року (синього кольору), д.н.з. НОМЕР_4 .

Позивач зазначає, що вказане майно було придбано (набуте) за час перебування у шлюбі в інтересах сім`ї та за спільні кошти подружжя.

Майно, яке було набуте сторонами у період шлюбу було придбане на ім`я відповідача.

Разом із тим, в позовній заяві відсутнє посилання на докази, що вказане майно придбане сторонами саме в період шлюбу та за спільні кошти подружжя.

Позовна заява та додані до неї документи не містить посилань та будь-яких доказів щодо належності на праві власності одному із подружжя (позивачу чи відповідачу) спірної квартири АДРЕСА_1 .

Таким чином, позивачем не обґрунтовано підстави звернення до відповідача з позовними вимогами щодо належності йому на праві власності спірної квартири.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з вимогами ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного Кодексу України та ст. 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК України).

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, позивачу необхідно зазначити, чим підтверджується придбання майна, що є предметом даного спору, під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а також зазначити, чим підтверджується спільна участь подружжя коштами або працею в набутті спірного майна.

Одночасно, суд звертає увагу на те, що як вбачається з позовної заяви, позивачем не вказано усе майно, яке придбано подружжям в період шлюбу.

Окрім зазначеного, відповідно до п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

У позовній заяві позивачкою зазначено вимогу про поділ майна подружжя, яка підлягає грошовій оцінці, ціну позову вказано 2 509 550,02 грн., однак позивачкою на обгрунтовано та документально не підтверджено дану ціну позову.

Відповідно до ч.1 п. 2 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна що підлягає поділу, яка має бути підтверджена належними доказами.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно з п.п. 22-26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що в період шлюбу сторонами було придбане як рухоме, так і не рухоме майно, перелік якого вказано в позовній заяві. Однак, позивач не визначила індивідуальні ознаки майна для його ідентифікації, не визначила його вартість, зокрема не надала експертного висновку про вартість усього майна, що є предметом спору.

В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані звіт про оцінку майна, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, а також дійсна вартість майна може підтверджуватись висновком суб`єкта оціночної діяльності.

При цьому вважаю за необхідне звернути увагу позивача на те, що суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом ст. 176, п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК такий обов`язок покладається на позивача, тягар доказування вартості майна несе саме позивач.

Дані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Оскільки, без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, суддя вважає за необхідне заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

При таких обставинах, керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання ухвали, шляхом подання до суду уточненої редакції позовної заяви та її копії для усіх учасників справи, з додатками для відповідача.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Букіна