КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 липня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Слюсар Т.А., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 березня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про стягнення моральної шкоди відмовлено.

18 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду за допомогою системи «Електронний суд» із заявою про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 березня 2024 року у якій просила скасувати заочне рішення.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 квітня 2024 року відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про стягнення моральної шкоди.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд», в якій посилається на порушення судом норм процесуального права, просить дану ухвалу суду скасувати, а справу направити на розгляду до суду першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що до заяви про перегляд заочного рішення було долучено заяву про відвід судді, яка не була розглянута та суддя взяла самовідвід щодо розгляду справи.

Вказує, що суд дійшов помилкового висновку про те, що підставою для відмови у розгляді заяви про перегляд заочного рішення зазначено, що рішення може бути переглянуто судом лише за письмовою заявою відповідача.

Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно став на захист відповідача та заочним рішенням відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Поряд із цим позивач не давала згоди суду на розгляд справи в порядку заочного рішення.

Крім того, нормами процесуального законодавства не передбачено постановлення судом ухвали про відмову в прийнятті заяви про перегляд заочного рішення.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у прийнятті заяви про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції виходив з того, ЦПК України не передбачено звернення позивача до суду із заявою про перегляд заочного рішення, таким правом наділений лише відповідач, тому ОСОБА_1 не позбавлена права оскаржувати заочне рішення суду в загальному порядку.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 березня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про стягнення моральної шкоди відмовлено в повному обсязі.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа документ в електронному вигляді «Заочне рішення» від 08.03.2024 по справі «369/11188 було надіслано 11.03.2024 16:11:09 позивачу на її електронну адресу

Одночасно роз`яснено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

18 березня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду за допомогою підсистеми «Електронний суд» із заявою про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 березня 2024 року по справі № 369/11188/22, у якій просила скасувати заочне рішення.

Відповідно до частини першої статті 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Статтею 287 ЦПК України врегульовано порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення, зокрема, частина 3 вказаної статті визначає, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1)залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною другою статті 288 ЦПК України, позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, позивачу надається право на оскарження заочного рішення в загальному (апеляційному) порядку.

Відповідач же у загальному (апеляційному) порядку може оскаржити заочне рішення лише після подання заяви про перегляд заочного рішення та у разі залишення судом першої інстанції заяви про перегляд заочного рішення без задоволення або повторного заочного рішення (частина четверта статті 287, частина третя статті 288 ЦПК України).

Тобто персоніфікованим суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Оскільки заявник ОСОБА_1 є позивачем, то вонамає право оскаржувати заочне рішення суду в загальному порядку.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 04 вересня 2019 року в справі №161/21418/13-ц (провадження №61-15982св18) від 17 червня 2020 року в справі №450/1547/18 (провадження №61-4507св19), від 08 лютого 2023 року в справі №179/1354/13-ц (провадження №61-21132св21).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вказане, судом першої інстанції правильно відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення та повернуто заяву заявнику.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а ґрунтуються виключно на неправильному тлумаченні заявником ОСОБА_1 положень процесуального законодавства.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 03 липня 2024 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Слюсар Т.А.