Провадження №: 2/336/333/2024
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 січня 2024 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., за участю:
секретаря судового засідання Журавель Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,
До суду із позовною заявою звернувся ОСОБА_1 , в якій останній просить стягнути з ОСОБА_3 заборгованість у сумі 1476,57 доларів США, з яких: 1000 доларів США сума позики; 401,28 доларів США сума процентів; 75,29 доларів США 3 % річних.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.01.2020 між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір позики, за яким відповідач отримав у борг 1000 доларів США, які зобов`язався повернути до 23.01.2021.
Відповідач свої зобов`язання не виконав, гроші у встановлений строк не повернув.
Ухвалою судді від 16.08.2023 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Судове засідання, призначене на 07.11.2023, відкладено через неявку відповідача.
В судовому засіданні позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримав, надав суду на огляд оригінал розписки.
Відповідач у судове засідання знову не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Правом на подачу відзиву, відповідно до ст. 178 ЦПК України, не скористався.
Відповідно до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За наведеного, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.
Судом встановлено, що відповідно до розписки, яка складена 23.01.2020 ОСОБА_3 отримав у борг від ОСОБА_1 грошові кошти розміром 1000 доларів США з кінцевим строком повернення до 23.01.2021.
У позовній заяві зазначено розрахунок нарахування 3% річних та процентів за користування кредитними коштами на підставі ст. 1048 ЦК України (на рівні облікової ставки НБУ) за період з 24.01.2021 по день подачі позову.
Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з висновком, до якого дійшла колегія суддів Великої Палати Верховного суду у постанові від 23.10.2019 у справі №723/304/16, з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики.
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 26.09.2018 у справі №483/1953/16, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргової розписки в позивача підтверджує наявність боргу.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №373/2054/16, 3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).
Також вказаною постановою роз`яснено порядок нарахування та стягнення санкцій передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України саме у тій валюті у якій було надано позику.
Наданий позивачем розрахунок 3% річних відповідає положенням ст. 625 ЦК України та наведеному висновку ВП ВС.
Щодо розрахунку позивача щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами на підставі ст. 1048 ЦК України (на рівні облікової ставки НБУ), суд зауважує, що проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.
Як наголосила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
За наведеного проценти за користування кредитом підлягають стягненню за період з 23.01.2020 по 23.01.2020, чому відповідає такий розрахунок:
періодкількість днів користуванняоблікова ставка, % річнихсума процентів, дол. США
24.04.202011.06.202048810,52
РАЗОМ: 73,51
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: 1000 доларів США суми позики; 73,51 доларів США процентів від суми позики (ст. 1048 ЦК України); 75,29 доларів США 3 процентів річних (ст. 625 ЦК України), а всього 1148,80 доларів США.
В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 274, 279, 280-289, 352-353 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 1148,80 доларів (одна тисяча сто сорок вісім доларів 80 центів) США.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 835,28 грн.
Відомості, передбачені п. 5 ч. 4 ст. 265 ЦПК України:
Позивач ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 : РНОКПП НОМЕР_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 23.01.2024.
Суддя Є.С. Боєв