Справа № 151/146/24
Провадження №2/151/83/24
РІШЕННЯ

іменем України

02 липня 2024 року селище Чечельник

Чечельницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Моцного В.С.

за участю:

секретаря судових засідань Добровольської М.С.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки адвоката Довженко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Чечельник Вінницької області цивільну справу за позовною заявою адвоката Довженка Валерія Івановича, поданої в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2024 року адвокат Довженко В.І. звернувся до суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача сплачені за розпискою від 12.04.2023 грошові кошти в розмірі 5 000 доларів США та судові витрати, мотивуючи позов тим, що між позивачкою та відповідачем було укладено усну попередню угоду купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 . В рахунок укладання в майбутньому договору купівлі-продажу зазначеного будинку позивачка дала відповідачу 5 000 доларів США, про що відповідач надав розписку на зазначену суму, але до цього часу відповідач не здійснив жодної дії для укладення даного договору. Як вияснилось пізніше, даний будинок в Єдиному реєстрі нерухомого майна не зареєстрований, а в Стртіївському старостинському округу Ольгопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про те кому належить даний будинок відомості відсутні, оскільки право власності на будинок в установленому законом порядку не зареєстровано. Таким чином, у зв`язку з відсутністю у відповідача правовстановлюючих документів на будинок він не мав права на його відчудження і на отримання за цим договором 5 000 доларів США від позивачки, відповідач отримав кошти без достатньої правової підстави, а всі дії які були здійснені позивачкою і відповідачем на укладення договору купівлі-продажу зазначеного будинку в силу ст. 220 ЦК України є нікчемними, отже такими які не породжують будь-яких прав та обов`язків за будь-яким договором. Тому просить стягнути з відповідача 5 000 доларів США.

16 квітня 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Клименко І.Ф. надала відзив на позовну заяву про стягнення необгрунтовано отриманої грошової суми, мотивуючи це тим, що на момент сплати позивачем ОСОБА_1 відповідачу коштів "за будинок", позивачу було достаменно відомо про відсутність у відповідача оформлених належним чином документів про право власності на будинок АДРЕСА_1 та неможливість оформлення договору купівлі-продажу будинку. Крім того, при укладенні попередньої угоди щодо купівлі-продажу нерухомого майна, сторони, мають погодити всі істотні умови укладення такої угоди (ціну продажу, строки укладення договору), з`ясувати наявність документів, необхідних для оформлений договору купівлі-продажу. Якщо позивач сплачуючи відповідачу кошти в розмірі 5 000 доларів США згідно розписки від 12.04.2023 вважала, що вона сплачує їх з метою укладення в подальшому договору купівлі-продажу зазначеного будинку, знаючи, що між нею та відповідачем відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) з повернення коштів, в такому разі поведінка позивача є суперечливою (тобто, потерпіла особа вільно і без помилки, погодилася на настання невигідних для себе наслідків). Разом з тим, кошти, які є предметом спору в даній справі, дійсно були отримані відповідачем "за будинок", але це була обумовлена сторонами одноразова оплата за користування житловими будинками, за можливість позивачки ОСОБА_1 проживати в зазначеному будинку АДРЕСА_1 та в будинку АДРЕСА_2 , разом з членами її сім`ї в загальній кількості вісім чоловік, які є внутрішньо переміщеними особами, протягом необмеженого періоду часу, та користуватись всіма зручностями, що знаходяться у будинках. Тобто, фактично позивачем ОСОБА_1 було сплачено на користь відповідача ОСОБА_2 орендну плату за користування житлом. Перед сплатою коштів відповідачу, позивач ОСОБА_1 з`ясовувала правовий статус будинку в Стратіївському старостинському окрузі, також відповідач ОСОБА_2 перед отриманням коштів повідомляв позивачку про те, що будинок не оформлений у власність, тому, позивачка ОСОБА_1 , сплативши відповідачу обумовлену суму коштів в розмірі 5 000 доларів США, може лише проживати безстроково в обох житлових будинках разом з членами своєї сім`ї та користуватись усім необхідним, що є в будинках. Тому, сплачуючи кошти за будинок, позивач точно знала про правовий статус будинку. Відповідно до довідки №219 від 02.04.2024, виданої Стратіївським старостинським округом Гайсинського району Вінницької області, вбачається, що на одному домогосподарстві знаходяться два житлові будинки: за адресою: АДРЕСА_1 ; та за адресою: АДРЕСА_3 , з різними особовими рахунками за споживання електроенергії, які оформлені на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в будинку за адресою: АДРЕСА_1 з - 22.08.1996 по даний час. Відповідно до довідки №216 від 02.04.2024, виданої Стратіївським старостийським округом Гайсинського району Вінницької області, вбачається, що у вищезазначених житлових будинках (за адресами: АДРЕСА_4 ) з 12.04.2023 фактично проживають без реєстрації внутрішньо переміщені особи: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Також, слід зазначити, що ОСОБА_12 , яка є головою двору (згідно погосподарських книг за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 11.11.1989, є дружиною відповідача ОСОБА_2 . Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 21.10.2021, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 . ОСОБА_4 , на яку оформлено другий житловий будинок за адресою: АДРЕСА_5 , відповідно до свідоцтва про. Народження серії НОМЕР_3 від 23.06.1977 , є матір`ю ОСОБА_13 , тобто мати дружини відповідача ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 . Отже, за даних обставин ОСОБА_3 (дружина відповідача) і ОСОБА_4 (теща відповідача) померли, відповідач ОСОБА_2 є єдиним, хто має право розпорядитись обома житловими будинками, які фактично належать його сім`ї, але не зареєстровані на праві власності, та надати в користування (для проживання) зазначені житлові будинки, що ним фактично і було вчинено у квітні 2023 року. Наразі, суть спору полягає в тому, що позивач ОСОБА_1 разом з сімома членамй її сім`ї, протягом року, з 12.04.2023 по даний час, фактично проживає в двох облаштованих житлових будинках (розташованих на одному подвір`ї), які відповідач ОСОБА_2 надав їм для проживання, користується та розпоряджається на власний розсуд обома будинками та всіма необхідними для проживання благами та умовами, не сплачуючи при цьому жодних коштів за користування житлом, звертається до суду з позовом про повернення сплачених нею перед вселенням до житлових будинків коштів відповідачу, як "необгрунтовано отриманої грошової суми", оскільки через рік проживання в будинку, позивачка раптом зрозуміла, що "помилилась" в суті укладеної з відповідачем угоди, а проживання восьми осіб в двох житлових будинках, мабуть, має бути безкоштовним. Отже, в зв`язку із зазначеним, відповідач вважає, що сплата позивачем коштів за безстрокове проживання в двох житлових будинках, її та членів її сім`ї, є обгрунтованою та відповідає досягнутим між сторонами домовленостям перед вселенням позивачки та членів її сім`ї в квітні 2023 року. А позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 сплачених коштів в розмірі 5 000 доларів США свідчить про недобросовісність поведінки позивачки та намагання, після року проживання та користування будинками, повернути сплачені за проживання кошти як безпідставно набуте майно (кошти).

Ухвалою суду від 19 березня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_14 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Клименко І.Ф. не з`явилися, проте від адвоката надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову заперечують, також адвокат просить стягнути витрати понесені відповідачем в сумі 12 000 гривень.

Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустиміс ть, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 89 ЦПК України).

Судом встановлено, що 12 квітня 2023 року ОСОБА_2 власноруч склав розписку такого змісту: "Я, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_11 отримав кошти від ОСОБА_15 за будинок, який розташований по АДРЕСА_1 в сумі п`ять тисяч доларів.

Розписка підписана позивачко. ОСОБА_1 , відповідачем ОСОБА_2 та свідком ОСОБА_16 .

Однак, як встановлено судом, договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 між сторонами укладений не був.

Позивачка звернулася до відповідача з вимогою повернути їй передані грошові кошти, проте відповідач вимогу не виконав.

Свідок ОСОБА_16 повідомила, що була присутня коли ОСОБА_1 передавала ОСОБА_2 5 000 доларів США за будинок, крім того чула, що відповідач казав, що технічної документації на будинок немає, але позивачка і правовий статус будинку не встановлювала. Десь влітку 2023 року у них виник конфлікт, оскільки позивачка вимагала документи на будинок.

Свідок ОСОБА_17 , яка є цивільною дружиною відповідача пояснила суду, що коли продавали будинок, позивачка добре знала, що на нього не має технічної документації. Зі своєї ініціативи вона показала їм де знаходиться сільська рада, але про укладення договору купівлі-продажу будинку мови не було. Про розписку позивачка таж не просила, це була також її ініціатива. ОСОБА_1 із будинку не виганяли, вона і зараз із сім`єю там проживає. Якби ОСОБА_1 сказала, що їй необхідні документи на будинок, вони допомогли б їх виготовити. Отримані кошти це оренда будинку.

У відповідності до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) подавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що між сторонами виникли не договірні правовідносини, а правовідносини щодо набуття майна без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), що регулюються статтею 1212 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Виходячи із норм статті 1212 ЦК України, правова природа безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) - це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збережено за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частинами першою, другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частиною першою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Результат системного аналізу зазначених положень закону дає підстави вважати, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошових коштів).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунено за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 29 вересня 2014 року у справі № 6-122цс14.

ОСОБА_2 склав розписку, за її змістом він отримав 5 000 доларів. США у рахунок укладання в майбутньому договору купівлі-продажу житлового будинку розміщеного в АДРЕСА_1 . Отже, зміст розписки свідчить про наявність між сторонами зобов`язальних (договірних правовідносин), що виключає можливість застосування статті 1212 ЦК України.

При цьому в разі неукладення основного договору купівлі-продажу, задля чого укладалася розписка, норми ЦК України спеціально передбачають правові наслідки цього, відмінні від статті 1212 ЦК України.

Частиною першою статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу будинку.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з тим, що відповідачем до теперішнього часу не було виконано умови договору, а саме не було укладено і належним чином оформлено договір купівлі - продажу нерухомого майна, суд приходить до висновку, що сплачена позивачем сума за вказаним договором підлягає поверненню у повному обсязі, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, у зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5 000 доларів США.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги до ОСОБА_2 задоволені у повному обсязі, з останнього необхідно стягнути судові витрати по справі.

Керуючись статтями 13, 76-81, 211, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_12 , картка платника податків НОМЕР_4 , місце реєстрації АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_13 , картка платника податків НОМЕР_5 , місце реєстрації АДРЕСА_7 ) 5 000 (п`ять тисяч) доларів США як повернення оплати в рахунок майбутнього укладення договору купівлі-продажу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , картка платника податків НОМЕР_4 , місце реєстрації АДРЕСА_8 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , картка платника податків НОМЕР_5 , місце реєстрації АДРЕСА_7 , витрати за надання професійно правничої допомоги в сумі 9 000 (дев`ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , картка платника податків НОМЕР_4 , місце реєстрації АДРЕСА_8 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , картка платника податків НОМЕР_5 , місце реєстрації АДРЕСА_7 судовий збір у розмірі 1 932 (лдна тисяча дев`ятсот тридцять дві) гривні 77 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 05 липня 2024 року.

Суддя Валерій МОЦНИЙ