КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/4751/23
Провадження № 2/488/676/24 р.
12.04.2024 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,
за участю секретаря судового засідання Волошиної Я.І.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Миколаївського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю,
Позивач - Миколаївський обласний центр зайнятості звернувся до суду із позовом до відповідача - ОСОБА_1 , в обґрунтування якого зазначив наступне.
14.12.2020 року ОСОБА_1 отримав статус безробітного в Миколаївському міському центрі зайнятості, цього ж дня йому було розпочато виплату допомоги по безробіттю.
Під час перебування в статусі безробітного було встановлено факт отримання відповідачем доходу.
Так, відповідно до п. 4 Порядку розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 року № 60/62 та постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 року № 7-1 було проведено звірку даних центру зайнятості із даними Пенсійного фонду України та виявлено, що з 12.04.2021 року ОСОБА_1 виконував роботи за договором цивільно-правового характеру від 12.04.2021 року за № 3 у ФОП ОСОБА_2 , даний факт був зафіксований Актом перевірки від 08.11.2021 року за № 913.
Інформацію про те, що під час перебування на обліку в центрі зайнятості він став зайнятою особою, ОСОБА_1 приховав, що спричинило незаконне отримання ним допомоги по безробіттю з 12.04.2021 року по 29.04.2021 року на загальну суму 1120,82 грн.
Оскільки станом на теперішній час відповідачем сума незаконно отриманої допомоги по безробіттю не сплачена в добровільному порядку, позивач вимушений звернутися до суду із відповідним позовом про стягнення суми в примусовому порядку.
22.11.2023 року ухвалою судді відкрите провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачу, що він має право подати до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також має право подати до суду заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.
Відповідачу було направлено ухвалу про відкриття провадження, проте, у встановлений в ухвалі строк, відзиву та клопотань до суду не надав, в судове засідання не з`явився, хоча судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення, доказів про поважність причин неявки суду не надав.
Представник позивача надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу без його участі.
Враховуючи викладене, та зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (ч. 2 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення").
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 14.12.2020 року було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю.
В подальшому центром зайнятості було проведено звірку даних центру зайнятості із даними Пенсійного фонду України та виявлено, що з 12.04.2021 року ОСОБА_1 виконував роботи за договором цивільно-правового характеру від 12.04.2021 року за № 3 у ФОП ОСОБА_2 , даний факт був зафіксований Актом перевірки від 08.11.2021 року за № 913.
Таким чином відповідачем було приховано інформацію, що мала суттєве значення для перебування в статусі безробітного та отримання допомоги по безробіттю, що спричинило незаконне отримання ним допомоги по безробіттю з 12.04.2021 року по 29.04.2021 року на загальну суму 1120,82 грн.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення" зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати центр зайнятості протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.
У пункті 1 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що реєстрація безробітного припиняється у разі зайнятості особи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного.
Згідно з ч. 3 ст. 36 "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Тобто, зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому незаконно отриманої допомоги по безробіттю.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Миколаївського обласного центру зайнятості суму допомоги по безробіттю у розмірі 1120,82 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Миколаївського обласного центру зайнятості судовий збір у сумі 2684,00 грн.
Копію заочного рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування сторін:
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .
Суддя Л.І. Селіщева