Справа № 166/799/24
Провадження № 2/166/175/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 липня 2024 року смт Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області у складі

головуючого судді Фазан О. З.,

за участю секретаря Приймачук О. М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ( далі ТОВ ) «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

До суду у травні 2024 року через систему " Електронний суд " надійшов позов від представника ОСОБА_2 в інтересах позивача ТОВ " Споживчий центр " до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №26.08.2023-100001188 від 26.08.2023 року в розмірі 13174 грн та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.08.2023 р. між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 укладений кредитний договір(оферти) №26.08.2023-100001188.

Відповідно до умов ТОВ "Споживчий центр" надало відповідачу кредит у розмірі 7000,00 грн. строком на 42 дні, зі сплатою відсотків у розмірі 2,1% за один день користування Кредитом.

Позивач зобов`язання по кредитному договору виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти в сумі 7000 грн. Однак, відповідач порушив умови договору в частині своєчасної погашення заборгованості по тілу кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 13174 грн., з яких: 7000 грн тіло кредиту, 6174 грн. заборговансті по процентам за кристування кредитом.

Ухвалою від 21.05.2024 року відкрито провадження в справі .

Судове засідання 19.06.2024 року відкладено за заявою представника відповідача адвоката Токарської В. Г. від 19.06.2024 року надати їй строк для ознайомлення із матеріалами справи.

Увалою суду від 02.07.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання від 28.06.2024 року ОСОБА_3 зупинити провадження в справі .

Позивач в судове засідання не з`явився, просив провести розгляд справи без участі його представника.

Відповідач, його представник не з`явилися, проте представник позивача звернувся із заявою про розгляд справи без їх участі, позов визнають. Крім того, адвокат Токарська В. Г. звернулася із клопотанням приєднати до матеріалі справи квитанцію TS 207757, код квитанції 9347-0335-7781-1273 від 02.07.2024 року про погашення кредиту від 26.08.2023 -100001188 від 26.08.2023 на суму 2000 грн , а також врахувати вимоги ч.1 ст. 142 ЦПК України при вирішенні питання стягнення судового збору з відповідача в зв`язку з визнанням позову до початку розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору у даній справі, суд враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.08.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № №26.08.2023-100001188, шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Умовами договору передбачено, що ТОВ "Споживчий центр" надає відповідачу кредитні кошти в сумі 7000,00 грн., строком на 42 дні і зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,1% за 1 один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит.

Сторони узгодили, що проценти розраховують шляхом множення кредиту (залишку кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту на процентну ставку.

Сторонами підписано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за кредитним договором, якою передбачено: суму кредиту в розмірі 7000 грн., строк кредитування 42 дні з дати його надання , дата повернення кредиту - 06.10.2023 року, сплату відсотків в рівних частинах в сумі 6174 грн.

Укладення договору підтверджується наявною у матеріалах справи копією заявки на укладення кредитного договору від 26.08.2023 року, копією підтвердження укладення кредитного договору та паспортом споживчого кредиту, які містять електронний підпис відповідача.

На підставі кредитного договору, ТОВ "Споживчий центр" надало відповідачеві кредит у розмірі 7000,00 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 26.08.2023 року. (а.с. 22).

Однак, відповідач не виконав умови кредитного договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем.

Згідно з наданим товариством розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 13174 грн, з яких: 7000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6174 грн заборгованість за відсотками.

Аналізуючи встановлені обставини справи, суд враховує наступні положення чинного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію N 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію"визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги», встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Судом установлено, що кредитний договір між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , у тому числі заявку на укладення кредитного договору від 26.08.2023 року, підтвердження укладення кредитного договору, таблицю обчислення загальної вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту, підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису ОСОБА_1 .

Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит зі сплатою відсотків у визначений договором строк.

Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором ТОВ "Споживчий центр" виконало належним чином, надававши відповідачу кредиті кошти в сумі 7000 грн.

Однак, відповідач не виконав умови кредитного договору в частині повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем по тілу кредиту в сумі 7000 грн.. Вказана заборгованість визнана відповідачем.

А відтак, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по тілу кредиту в сумі 7000 грн.

ТОВ "Споживчий центр" пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Сторони узгодили, що позичальник зобо`язується сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 2,1% за 1 один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього періоду. Проценти розраховують шляхом множення кредиту (залишку кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.

Здійснивши розрахунок відсотків (7000 грн. х 2,1% х 42 дні = 6147 грн.), враховуючи межі позовних вимог, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 6147 грн відсотків за період з 26 серпня 2023 року по 06 жовтня 2023 року .

А відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору в сумі 13174 грн обгрунтовані, проте суд зменшує заборгованість на суму 2000 грн, яку відповідачем погашено добровільно, що підтверджено долученою квитанцією TS 207757, код квитанції 9347-0335-7781-1273 від 02.07.2024 року про погашення кредиту на суму 2000 грн від 26.08.2023 -100001188.

За нормами ч.1 ст. 142 ЦПК України, в разі, зокрема визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином , з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1211,2 грн сплаченого судового збору, тобто 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову,оскільки позов направлено до суду через систему " Електронний суд" .

Крім того , повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст.ст.263-265,268,273 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором № 26.08.2023-100001188 від 26.08.2023 року в сумі 11174 ( одинадцять тисяч сто сімдесят чотири )грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" судовий збір у розмірі 1211 ( одна тисяча двісті одинадцять ) грн 20 копійок.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1211 ( одна тисяча двісті одинадцять ) грн 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (м.Київ, вул.Саксаганського, 133-А, 01032, )

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 )

Суддя О. З. Фазан