Справа № 338/119/24
Провадження № 22-ц/4808/622/24
Головуючий у 1 інстанції Битківський Л. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.,

суддів: Девляшевського В.А., Томин О.О.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Атаманюк Володимир Михайлович , на ухвалу Богородчанського районного суду від 08 березня 2024 року, у складі судді Битківського Л.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Атаманюк В.М., звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

До початку розгляду справи по суті відповідач ОСОБА_3 подав суду письмову заяву, у якій заявлений позов заперечив, клопотав про надання йому і дружині терміну на примирення 6 місяців. Вказав, що рішення дружини про звернення до суду з приводу розірвання шлюбу є поспішним і не обґрунтованим. Непорозуміння, які виникли між подружжям, носять, на його думку, тимчасовий характер і продиктовані певним емоційним стресом внаслідок зміни сім`єю місця постійного проживання, виїзду закордон. Наміру розлучатися у нього немає. Зазначив, що любить дружину та сина, опікується сім`єю, вони спільно проживають, спільно займаються вихованням дитини, тому вважав, що існує можливість збереження сім`ї.

Ухвалою Богородчанського районного суду від 08 березня 2024 року провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу зупинено до 07 червня 2024 року, надано сторонам строк для примирення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Атаманюк В.М. подав апеляційну скаргу. Вважає ухвалу суду необ`єктивною.

Зазначає, що суд фактично врахував інтереси відповідача та проігнорував інтереси позивачки. Позивачка має твердий намір розлучитися і не бажає змінювати своє рішення, також вона має намір будувати власне життя та не бажає, щоб її поєднувало будь-що з чоловіком. Проте, продовжуючи перебувати у офіційному шлюбі із відповідачем, позивачка позбавлена можливості починати власне життя і змушена ще 3 місяці перебувати у шлюбі.

Вважає, що відповідач лише формально повідомив суд першої інстанції про те, що має намір зберегти сім`ю з позивачкою, проте за весь час з дня подання позову ОСОБА_1 , останній не вчинив жодних реальних дій для їх примирення та возз`єднання сім`ї. Та навіть якщо такі кроки будуть зроблені, вони ні до чого не приведуть, бо позивачка вирішила розлучитися остаточно.

Просить скасувати ухвалу суду та направити дану справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи по суті.

ОСОБА_3 на електронну адресу суду подав відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до частини 4 статі 360 ЦПК України до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

У відзиві відповідач вказував, що надіслав копію відзиву на електронну адресу представника позивачки, однак до відзиву не додав доказів надіслання відзиву позивачці ОСОБА_1 чи її представнику. Таким чином, суд не бере відзив до уваги та вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною другою статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Пунктом 14 частини першої статті 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі.

Оскільки апеляційна скарга в даній справі подана на ухвалу суду про зупинення провадження у справі, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам.

Зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на позицію сторін та обставини, на які посилаються сторони, можливість збереження сім`ї є реальною. Обставин, які би свідчили про те, що заходи до примирення подружжя можуть суперечити моральним засадам суспільства, стороною позивача не наведено. Тому суд дійшов висновку, що сторонам необхідно надати строк для примирення.

У січні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Атаманюк В.М., звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 в якому просила розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що був зареєстрований 04 вересня 2010 року, та залишити проживати малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із позивачкою ОСОБА_1 . Після розірвання шлюбу просила визначити позивачці дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

В обґрунтування заявленого позову зазначила, що шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, у зв`язку з чим наполягає на розірванні шлюбу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 у клопотанні від 05.03.2024 просив про надання йому і дружині терміну на примирення терміном 6 місяців.Представник позивачки ОСОБА_1 просив строк на примирення не надавати, оскільки позивачка бажає будувати особисте життя окремо.

Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Проте, за положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з статтею 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

При цьому, необхідно зазначити, що під заходами щодо примирення розуміється строк для примирення подружжя. Основна ціль примирення подружжя збереження сімейних відносин і повернення необхідного балансу для нормального функціонування сім`ї. При визначенні строку на примирення суд враховує конкретні обставини справи. Максимальний строк для примирення подружжя не має перевищувати 6 місяців.

Відповідно до частини 7 статті 240 ЦПК України, у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Слід зазначити, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з цих підстав лише в тих випадках, якщо судом першої інстанції буде надано строк для примирення, що перевищуватиме шість місяців.

Оскаржуваною ухвалою подружжю надано строк для примирення три місяці, який не перевищує шестимісячний строк, передбачений законом, а відтак з цих підстав оскаржувана ухвала не може бути визнана незаконною і не може бути скасована судом.

Оскільки надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення, відповідно до п.1 ч.1 ст. 251 ЦПК України є обов`язковою підставою для зупинення провадження у справі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у справі.

Обставин, які б вказували на те, що примирення подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 суперечить моральним засадам суспільства, судом не встановлено.

Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно надано сторонам строк на примирення, враховуючи ряд обставин, зокрема, тривале перебування у шлюбі сторін, наявність у сторін дитини, спільне проживання сторін за кордоном, а також бажання відповідача зберегти сім`ю в інтересах дитини.

Покликання апелянта на те, що позивачка заперечує щодо примирення, оскільки вважає неможливим збереження шлюбу, за наявності клопотання іншого з подружжя, який бажає примирення, не є перешкодою для вжиття судом заходів для примирення сторін.

Надання судом строку для примирення подружжя не суперечить моральним засадам суспільства, не є примушуванням сторін до спільного проживання, втручанням у їх приватне життя, порушенням норм моралі, конституційних прав позивачки та принципу добровільності шлюбу.

Крім цього, по своїй суті питання обґрунтованості можливості надання судом строку на примирення, виходять за допустимі законом межі оскарження, які стосуються лише зупинення провадження у справі.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Атаманюк Володимир Михайлович , залишити без задоволення, а ухвалу Богородчанського районного суду від 08 березня 2024 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: В.А. Девляшевський

О.О. Томин