Справа № 463/7421/24
Провадження № 2/463/1594/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року місто Львів

Личаківський районний суд міста Львова в складі:

головуючої судді Ціпивко І.І.

з участю секретаря судового засідання Метеллі Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

з участю позивачки ОСОБА_1 та представника відповідача - адвоката Козія І.Ю.,

встановив:

Стислий виклад позицій сторін.

позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 12 червня 2024 року розірвано шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 , у якому у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 22 червня 2023 року Личаківським районним судом міста Львова винесений судовий наказ про стягнення аліментів із ОСОБА_2 на утримання дитини. Їх дочка є інвалідом з дитинства, постійно проживає із позивачкою та потребує реабілітації за Індивідуальною програмою розвитку інваліда. Згідно висновку про комплексну реабілітаційну психолог-педагогічну оцінку розвитку особи передбачені психолого-педагогічні та корекційно - розвиткові послуги та згідно виписки лікаря-невролога, адже дитина крім психологічної та соціальної недостатності, має порушення розвитку фізичних можливостей, їй необхідна реабілітація у вигляді ЛФК, масажів, занять у басейні та нейрокорекції. Позивачка часто зверталася до відповідача як батька дитини за фінансовою допомогою для лікування та реабілітації дитини, проте останній у добровільному порядку такої допомоги не надає, посилаючись на те, що він сплачує аліменти у достатній сумі. Вона як мама, яка постійно перебуває та займається колекційною діяльністю з дитиною, не може визначити такий достатній розмір коштів, про який стверджує відповідач. Адже у дитини присутній розлад аутичного спектру (РАС), а саме розлад нервової системи, який заважає набуттю дитиною соціальних, комунікативних та поведінкових навичок і має вплив на збільшення витрат на утримання дитини у порівнянні з утриманням здорової дитини її віку. Дитина мало розмовляє, важко та емоційно реагує на певні обставини. У неї вибірковий підхід до харчування та підвищена концентрація на предметах. Відтак, коштів, які сплачує відповідач як аліменти на утримання дитини не вистачає. Так, з 06.06.2024 року по 06.08.2024 року (2 місяці) дитина відвідача більше сорока занять з нейрокорекції, психології, дефектології та інші. Сукупна вартість таких занять за два місяці склала 22100 гривень. Крім цього, двічі за цей період позивачка з дитиною мали поїздки в межах Львівської області (м. Славське) для психологічної адаптації дитини, зміни обстановки і можливості проведення занять із плавання. Ці поїздки були у першу чергу спрямовані на покращення стану дитини, проте і вимагали участі матері, а відтак і відповідних витрат. Загалом сума таких витрат становить більше 20000 гривень. Сама позивачка не може оплатити усі необхідні витрати на лікування та реабілітацію дитини, оскільки перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Личаківського ВСЗ УСЗ ЛМР та отримує мізерні виплати: 2361,0 виплата дитині з інвалідністю та 889,70 гривень надбавки за догляд за дитиною з інвалідністю.

З наведених підстав просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на дитину в розмірі 32100,00 грн.

Представником відповідача адвокатом Козієм І.Ю. надіслано до суду відзив на позовну заяву, яким повністю заперечив позовні вимоги. В обгрунтування своїх заперечень посилався на те, що батьки повинні у рівній мірі брати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, проте позивачка не працює, жодних доходів не отримує та участі у матеріальному забезпеченні дитини не бере. Більше того, позивачка просить стягнути усю суму додаткових витрат на дитину. Відповідач ніколи не ухилявся від утримання своєї дитини та готовий продовжувати її матеріально забезпечувати. Так, згідно розрахунку державного виконавця від 12.09.2024 року відповідачем станом на червень місяць 2024 року було переплачено аліментів на суму 65897,53 грн. Відтак, зважаючи на те, що батько повністю забезпечує свою дитину та навіть здійснює переплату аліментів, а мати не бере участі у витратах на забезпечення дитини, вважає, що відсутні підстави для стягнення додаткових витрат на дитину. Крім цього, зазначає, що донька навчається у школі безоплатно. Тому вважає, що аліменти, які сплачуються відповідачем повністю покривають у тому числі і додаткові витрати на дитину. Додатково зазначає, що ті докази, на які посилається позивачка у позові є недостатніми, оскільки надаючи лише платіжні квитанції про оплату послуг, ОСОБА_4 не долучає жодних актів приймання передачі послуг, а поїздки на оздоровлення у м. Славське взагалі не підтверджують їх необхідності для дитини. ОСОБА_2 є військовослужбовцем, має численні бойові травми та змушений витрачати кошти для покращення свого здоровя, сплачує достатню суму коштів як аліменти на утримання дитини та не має будь-якого рухомого чи нерухомого майна.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2024 року визначено головуючу суддю Леньо С.І. для розгляду справи.

Ухвалою судді Личаківського районного суду міста Львова Леньо С.І. від 06.09.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2024 року визначено головуючу суддю Ціпивко І.І. для розгляду справи.

Ухвалою судді Личаківського районного суду міста Львова Ціпивко І.І. Від 15.11.2024 року прийнято справу до розгляду та постановлено продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 05.12.2024 року.

05.12.2024 року розгляд справи відкладено у зв`язку з першою неявкою сторін.

Розгляд справи по суті відбувся 23.12.2024 року.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача адвокат Козій І.Ю. у судовому засіданні позовні вимоги заперечив з підстав, що викладені у відзиві та просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 12 червня 2024 року.

Свідоцтвом про народження, виданим 17 жовтня 2015 року підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судовим наказом Личаківського районного суду м. Львова від 22 червня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,щомісячно, починаючи з 21 квітня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом з дитинства (захворювання дитячий аутизм, порушена соціальна адаптація). Дитина потребує постійної реабілітації, згідно індивідуальної програми розвитку особи № 32 від 21 лютого 2023 року.

Відповідно до висновку про комплексну реабілітаційну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 03 квітня 2023 року визначені психолого-педагогічні та корекційно-розвиткові послуги для дитини.

Згідно виписки лікаря-невролога № 136, дитина ОСОБА_3 має порушення розвитку фізичних можливостей (двостороння пірамідна недостатність, ходіння на «пальчиках», ) потребує реабілітації у вигляді ЛФК, масажів, занять у басейні та нейрокорекції.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Стаття 185 СК України передбачає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір таких витрат визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, понесених додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, необхідністю розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.

Правовий аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить, насамперед, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку з розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі №320/383/19.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 29 квітня 2022 року в справі №761/27222/20.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом з дитинства (захворювання дитячий аутизм, порушена соціальна адаптація). Дитина потребує постійної реабілітації, згідно індивідуальною програмою розвитку особи № 32 від 21 лютого 2023 року та висновку про комплексну реабілітаційну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 03 квітня 2023 року визначені психолого-педагогічні та корекційно-розвиткові послуги для дитини.

Згідно виписки лікаря-невролога № 136, дитина ОСОБА_3 має порушення розвитку фізичних можливостей (двостороння пірамідна недостатність, ходіння на «пальчиках», ) потребує реабілітації у вигляді ЛФК, масажів, занять у басейні та нейрокорекції.

У зв`язку з проблемами зі здоров`ям у дитини ОСОБА_3 , позивачка займалася її лікуванням та реабілітацією, понесла витрати, загальний розмір яких становить 22100 грн, що підтверджується: довідкою Центру дозвілля дітей з аутизмом ОСОБА_7 , платіжними інструкціями та договором, довідкою із ФОП ОСОБА_8 , платіжними інструкціями та договором із нею.

Відтак, суд приходить до висновку, що витрати, понесені ОСОБА_1 на оплату послуг з реабілітації дитини є додатковими витратами на дитину в розумінні положень ст. 185 СК України, оскільки викликані особливими обставинами, а саме, станом здоров`я дитини та рекомендовані лікуючими лікарями, тому половина понесених витрат підлягає стягненню з відповідача.

Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 70 від 04.05.2023 року встановлено, що ОСОБА_2 зарахований до штату військової частини та всіх видів забезпечення з 04 травня 2023 року.

Отже, ОСОБА_2 має постійний дохід, відтак має можливість сплатити половину додаткових витрат на дитину, понесених ОСОБА_1 , у зв`язку з незадовільним станом здоров`я дитини.

Довідкою Личаківського відділу соціального захисту населення від 30.07.2024 року встановлено загальну суму доходів позивачки ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 року по 30.06.2024 року становить 19504, 20 гривень (державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю)

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 покликається на те, що у зв`язку з необхідністю реабілітації дитини, у тому числі із зміною обстановки, понесла додаткові витрати на поїздки із дитиною у м. Славське близько 20000 гривень, тому вважає, що половина з них, підлягає стягненню з відповідача.

Обгрунтовуючи підстави для задоволення позовних вимог в цій частині позивачка просить стягнути зазначену суму за статтею 185 СК України, посилаючись на це як обов`язок відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

З матеріалів справи встановлено, що додаткові витрати, які понесені позивачкою на доньку ОСОБА_3 , зумовлені станом здоров`я дитини діагноз: РАС та рекомендацією лікарів про заняття дитини у психолога, логопеда, реабілітолога, спрямовані на лікування дитини.

Вказані витрати документально підтверджені і їх загальна вартість становить 22100 гривень та половина витрат на відпочинок у розмірі 10000 гривень.

Заперечення відповідача щодо відсутності належних доказів самого факту надання дитині послуг лікарів психологів та логопедів та конкретизації послуг, судом критично оцінюються, оскільки відповідач, як батько дитини, не позбавлений права самостійно перевіряти надання послуг дитині та занять із розвитку мовлення. Однак такою можливістю відповідач не скористався.

Також суд враховує те, що відповідачем не надано жодного доказу, який би підтверджував відсутність у дитини діагнозу, який виключає необхідність надання відповідних послуг дитині із реабілітації її та лікування.

При цьому, відповідач не позбавлений права як батько дитини самостійно займатися лікуванням дитини та її реабілітацією.

Висновки суду за результатами розгляду заяви.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що витрати, понесені ОСОБА_1 на оплату послуг з лікування та реабілітації дитини є додатковими витратами на дитину в розумінні положень ст. 185 СК України, оскільки викликані особливими обставинами, а саме, станом здоров`я дитини та рекомендовані лікуючими лікарями.

Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що обов`язок батьків брати участь в утриманні дитини є рівним, ОСОБА_2 як батько дитини також повинен нести додаткові витрати на утримання дитини, суд приходить до висновку, що понесені позивачкою додаткові витрати підлягають поділу в рівних частках між батьком та матір`ю дитини, а відтак з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню 21050 грн. додаткових витрат на утримання дитини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 одноразово в розмірі 21050 (двадцяти однієї тисячі п`ятдесяти) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 27.12.2024 року.

Суддя І.І.Ціпивко