ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/774/22 Номер провадження 22-ц/814/692/24Головуючий у 1-й інстанції Клименко С.М. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Карпушина Г.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу заступника керівника Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області

на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 серпня 2023 року, постановлене суддею Марченко О.М.

по справі за позовом заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальне некомерційне медичне підприємство «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року заступник керівника Кременчуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 до місцевого бюджету міста Кременчука понесені КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» витрати в сумі 31 349,42 грн. на лікування потерпілої ОСОБА_2 та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 згідно ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.05.2022 звільнена від кримінальної відповідальності у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України в зв`язку з примиренням з потерпілою, яка знаходилась на стаціонарному лікуванні в КНМП «ЛІЛ «Кременчуцька» у період з 03.12.2021 по 24.12.2021 і на її лікування були витрачені кошти в сумі 31 349,42 грн.

Прокурор вказує, що необхідність звернутися до суду у нього виникла в зв`язку з несплатою витрачених закладом охорони здоров`я коштів на стаціонарне лікування потерпілої від злочину.

Вважає, що Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області і КНМП «ЛІЛ «Кременчуцька» не використовує надані їм повноваження щодо стягнення витрат у судовому порядку, а тому є підстави для звернення прокурора до суду з даним позовом.

Засновником КНМП «ЛІЛ «Кременчуцька» є Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області, а джерелом формування ресурсів медичного закладу є кошти державного та місцевого бюджетів.

Зазначає, що саме на Кременчуцьку міську раду Кременчуцького району Полтавської області покладено обов`язок захищати інтереси Комунального некомерційного медичного підприємства «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» у правовідносинах щодо відшкодування коштів на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Прокурор також стверджує, що Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області та Комунальним некомерційним медичним підприємством «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» допущено бездіяльність щодо відшкодування шкоди за лікування потерпілої від злочину.

Керуючись положеннями ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Кременчуцьку міську раду Кременчуцького району Полтавської області та Комунальне некомерційне медичне підприємство «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» повідомлено листом про звернення прокурора до суду з цим позовом та підстави для представництва ними не оскаржувались.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 серпня 2023 року в задоволенні позову заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальне некомерційне медичне підприємство «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що право на позов про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення виникає саме у закладу охорони здоров`я, який здійснював лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Витрачені внаслідок такого лікування кошти підлягають відшкодування винною особою цьому закладу охорони здоров`я.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив заступник керівника Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що засновником КНМП «ЛІЛ «Кременчуцька» та власником його майна є територіальна громада в особі Кременчуцької міської ради, що фінансує і контролює діяльність даного комунального закладу, а тому саме Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області є належним позивачем у даній справі.

Відповідно до листа КНМП «ЛІЛ «Кременчуцька» від 12.09.2023 № 04-16/1575 на лікування ОСОБА_2 у період з 03.12.2021 по 24.12.2021 з державного бюджету витрачено 18916 грн., з місцевого бюджету 12433,42 грн.

Враховуючи викладене, просив позовні вимоги задовольнити часткоко та стягнути з ОСОБА_1 на користь Кременчуцької міської ради витрачені з місцевого бюджету грошові кошти на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 12433,42 грн.

Від ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну саргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду не відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.05.2022 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою, яка набрала законної сили 26.05.2022 (а.с. 10-11).

З даної ухвали вбачається, що 03 грудня 2021 року приблизно о 17 год.40 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 217130 державний номер НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Харківській в м. Кременчуці, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу на якому перебувала пішохід ОСОБА_2 порушуючи вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, не надала дорогу пішоходу, що переходила проїзджу частину по нерегульованому пішохідному перехресті та допустила наїзд на неї передньою частиною керованого нею автомобіля.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 120 від 07.02.2022 ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забитих ран на голові в лобній ділянці, параорбітальної гематоми зліва, закритого черезвертлювогово уламкового перелому лівого стегна з відривом малого вертлюга, закритого уламкового перелома летерального виростка правої великогомілкової кістки, які відносяться за ступенем тяжкості до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я.

Згідно довідки Комунального некомерційного медичного підприємства «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» від 09.03.2022 ОСОБА_2 знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 03.12.2021 по 24.12.2021, вартість лікування становить 31349,42 грн. (а.с. 12-14).

25 травня 2022 року заступник керівника Кременчуцької окружної прокуратури направив до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в порядку ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомлення в якому просив самостійно вжити заходи, спрямовані на стягнення витрат бюджету міста Кременчука на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення шляхом скерування відповідної позовної заяви до суду. Окрім того, просив повідомити Кременчуцьку окружну прокуратуру в розумний строк про вжиті заходи або існування об`єктивних причин, що позбавляють можливості звернутись до суду з відповідним позовом, але не пізніше 24.06.2022 (а.с. 16-17).

07 липня 2022 року заступником керівника Кременчуцької окружної прокуратури повідомлено Кременчуцьку міську раду Кременчуцького району Полтавської області про здійснення представництва інтересів держави в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області щодо стягнення з ОСОБА_1 витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення шляхом скерування до суду відповідної позовної заяви в порядку цивільного судочинства (а.с. 18).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновку, що Кременчуцька міська рада є неналежним позивачем у даній справі, оскільки право звернення до суду з позовом про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення виникає саме у закладу охорони здоров`я, який здійснював лікування потерпілого від кримінального правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком місцевого суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Питання відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, врегульовано статтею 1206 ЦК України, а також Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року.

Частиною 1, 3 статті 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.

Тобто, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у власності територіальної громади (у тому числі, у спільній власності об`єднаних територіальних громад) кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного місцевого бюджету.

За змістом наведеної норми матеріального права обов`язок відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, покладається саме на винну особу, яка вчинила цей злочин, і заподіяла шкоду здоров`ю потерпілої, як умисними, так і необережними діями.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року (далі Порядок).

У пункті 2 Порядку вказано, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартість витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день проводиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» відшкодуванню підлягають тільки кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого в лікарні, госпіталі, диспансері чи в іншому стаціонарному лікувальному закладі. Всі інші витрати (наприклад, пов`язані з наданням потерпілому швидкої або невідкладної медичної допомоги, на амбулаторне лікування тощо) не відшкодовуються.

Пунктом 6 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 зазначено про необхідність судів звертати увагу на те, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. У разі сумніву в обґрунтованості перебування потерпілого на стаціонарному лікуванні або в терміні лікування, у справі потрібно призначати відповідну експертизу.

Згідно з вимогами пункту 3 Порядку, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.

У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. (п. 4 Порядку)

Витрачання зазначених надходжень провадиться у загальному порядку на заходи, передбачені бюджетом (відомством). (п. 5 Порядку)

Як вбачається з матеріалів справи, факт отримання гр. ОСОБА_2 тілесних ушкоджень внаслідок вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, а також причинний зв`язок між діянням ОСОБА_1 та перебуванням потерпілої ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні в лікарні інтенсивного лікування «Кременчуцька», встановлено ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.05.2022, та не підлягає доказуванню в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України.

З 03.12.2021 по 24.12.2021 потерпіла ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні медичного закладу КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», що сторонами не заперечується.

На підтвердження витрат КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» на лікування потерпілої ОСОБА_2 прокурором було надано відповідь КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» від 09.03.2022 на запит слідчого СВ ГУНП в Полтавській області, в якій вказано, що загальна кількість ліжко-днів - 21, вартість одного ліжко-дня - 1419,34 грн.; витрати на проведені лабораторні дослідження - 1124,40 грн. Загальна сума витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого визначена у розмірі 31349,42 грн. (12-13).

З відповіді КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» на запит першого заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури вбачається, що на лікування потерпілої ОСОБА_2 витрачено 31349,42 грн., з них з державного бюджету надійшли кошти у сумі 18916 грн., з місцевого бюджету витрачено кошти в розмірі 12433,42 грн. (а.с. 187).

Враховуючи, що прокурором здійснено представництво Кременчуцької міської ради, тому з ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь Кременчуцької міської ради витрачені з місцевого бюджету грошові кошти у сумі 12433,42 грн.

Доказів того, що ОСОБА_1 у добровільному порядку відшкодовано витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілої ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Висновок суду першої інстанції відносно того, що право на позов про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення виникає саме у закладу охорони здоров`я, який здійснював лікування потерпілого від кримінального правопорушення є помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 2 статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та статті 140 Конституції України, під місцевим самоврядуванням в Україні слід розміти гарантоване державою право та реальну здатність територіальної громади -жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста -самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Статтею 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 142 Конституції України держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Основи законодавства про охорону здоров`я» фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом.

Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної та реабілітаційної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері (ч. 3 ст. 18 Закону України «Основи законодавства про охорону здоров`я»).

Відповідно до п. 1.2 Статуту КНМП «ЛІЛ «Кременчуцька» є затвердженого рішенням Кременчуцької міської ради від 11.11.2022, комунальне некомерційне медичне підприємство «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» є закладом охорони здоров?я - комунальним неприбутковим (некомерційним) підприємством, що надає медичну допомогу, зокрема на території міста Кременчука.

Підприємство створене рішенням Кременчуцької міської ради від 31.01.2017 (п. 1.3 статуту) та засноване на майні, що належить до спільної власності територіальної громади м. Кременчука, Потокіського Старостинського округу, управління яким здійснює Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області через уповноважений нею орган Департамент охорони здоров?я Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (п. 1.6 Статуту).

Майно підприємства є комунальною власністю територіальної громади.

Пунктом 6.1 Статуту передбачено, що всі медичні послуги громадянам, за винятком тих, що входять до переліку платних послуг (згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 1996 року № 1138 «Про затвердження переліку платних послуг, які надаються в державних закладах охорони здоров`я та вищих медичних закладах освіти» (із змінами)), Підприємство надає за рахунок фінансових ресурсів, отриманих за договорами з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення, а також страхових полісів, договорів добровільного медичного страхування та інших джерел фінансування, не заборонених законодавством України.

Пунктом 9.1 Статуту визначено, що головними критеріями ефективності господарської діяльності Підприємства є виконання його фінансового плану та зобов`язань, встановлених договором про надання Підприємством медичних послуг за кошти місцевого бюджету

Згідно з пунктом 9.8.1 Підприємство зобов`язане забезпечувати надання медичних послуг відповідно до договору про надання медичних послуг за рахунок коштів міського бюджету та інших укладених договорів

Пунктами 10.6-10.8 Статуту передбачено, що Власник здійснює контроль за використанням та збереженням закріпленого за Підприємством майна безпосередньо або через Уповноважений орган управління. Джерелами формування майна Підприємства є: - майно та грошові кошти передані йому Власником або Уповноваженим органом управління у порядку, визначеному законодавством; - кошти, отримані від НСЗУ за договором про надання послуг з медичного обслуговування населення за програмою медичних гарантій; - кошти, отримані за договором про надання медичних послуг з місцевих бюджетів, передбачених на галузь охорони здоров`я та виконання відповідних цільових програм; - доходи, одержані від надання медичних послуг населенню на відплатній основі, а також від інших видів фінансово-господарської діяльності та оплати пов`язаних з цим витрат; - капітальні вкладення та дотації з бюджетів; - кредити банків та інших кредиторів, в тому числі іноземних; - придбання майна іншого підприємства, організації; - добровільні або благодійні внески, пожертвування від фізичних та юридичних осіб, отримання гуманітарної допомоги; - капітальні та поточні трансферти з бюджетів усіх рівнів - інші джерела, не заборонені законодавством України. Підприємство є одержувачем бюджетних коштів.

З урахуванням викладеного засновником та власником КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» є територіальна громада, від імені якої діє Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області.

Таким чином, висновки місцевого суду в частині неналежного позивача є необґрунтованими.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Таким чином, враховуючи вимоги апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове судове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

За розгляд справи в суді відповідно до ставок судового збору станом на 2022 рік підлягав сплаті судовий збір у сумі 2481 грн.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» прокурор при зверненні до суду з даним позовом був звільнений від сплати судового збору.

Позовні вимоги задоволено на 39,66 %

Таким чином з ОСОБА_1 на користь держави за розгляд справи в суді першої інстанції підлягає стягненню судовий збір у сумі 983,96 грн. (2481 грн. ? 39,66 %), а за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 1475,94 грн. (983,96 грн. ? 150 %).

Отже, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 2459,90 грн.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1, п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника керівника Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області задовольнити.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальне некомерційне медичне підприємство «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області витрачені з місцевого бюджету грошові кошти на стаціонарне лікування потерілого від злочину в сумі 12433,42 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати у сумі 2459,90 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О. Ю. Кузнєцова

Судді: С. А. Гальонкін

Г. Л. Карпушин