Єдиний унікальний номер: 378/269/24
Провадження № 2/378/166/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2024 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Кичі Я. В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Ставище справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулося АТ КБ „ПриватБанк до ОСОБА_1 .

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 108241,50 грн., з яких 84970,13 грн. заборгованість за тілом кредиту, 23271,37 грн. заборгованість за простроченими відсотками та судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Представник позивача АТ КБ „ПриватБанк Савіхіна А. М. до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву, в якій просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору та повернути сплочений товариством судовий збір (а. с. 117).

Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання (а. с. 97, 116).

Розглянувши заяву представника позивача АТ КБ „ПриватБанк, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяву представника позивача АТ КБ „ПриватБанк про закриття провадження у справі, вважає, що така заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Однак, за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову. Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні). Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо. Відсутність заперечень з боку відповідача не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі.

Такий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 13.05.2020 року у справі № 686/20582/19-ц.

Згідно наданої позивачем інформації відповідач сплатив заборгованість позивачу після відкриття провадження у справі, тому твердження про відсутність предмету спору є безпідставним.

З урахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що провадження у справі слід закрити з підстав відмови позивача від позову згідно п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закритому зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи, що відсутні підстави для закриття провадження у справі, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а отже і підстави для повернення судового збору теж відсутні.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 142 ЦПК України, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Від представника позивача АТ КБ „ПриватБанк Савіхіної А. М. аява про стягнення понесених позивачем у справі витрат зі сплати судового збору з відповідача до суду не надходила.

На підставі викладеного, керуючись п. 5 ч. ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст.13, 142, п.4 ч.1 ст.255, 256, 260-261, 352-354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника Акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк - Савіхіної А. М. про закриття провадження у справі задовольнити частково.

Закрити провадження у справі за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв`язку із відмовою позивача від позову.

Відмовити у задоволенні вимоги представника позивача Акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк - Савіхіної Анастасії Миколаївни про повернення судового збору.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала складена і підписана 03.07.2024.

Суддя Н. М. Марущак