П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2024 року м. Київ

Справа № 755/4277/24

Провадження: № 22-ц/824/12038/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Соколової В. В.

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Новака Юрія Петровича в інтересах ОСОБА_1

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 квітня 2024 року, постановлену під головуванням судді Яровенко Н.О.,

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Загребельного Андрія Юрійовича, стягувач: Акціонерне товариство «Сенс Банк»,

в с т а н о в и в:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась із даною скаргою до суду, в якій просила визнати неправомірною постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1, винесену 26 лютого 2024 року, та зобов`язати головного державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Загребельного А.Ю. скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1, винесену 26 лютого 2024 року, та повернути виконавчий лист стягувачу.

В обґрунтування вимог скарги вказує на те, що 26 лютого 2024 року головним державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Загребельним А.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа №6-55/11, виданого 03 березня 2011 року Дніпровським районним судом міста Києва щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованості по договору кредиту в сумі 784666,30 грн. та третейського збору в сумі 8246,66 грн. Однак скаржник вважає такі дії такими, що суперечать приписам чинного законодавства. Виконавчий лист №6-55/11, виданий 03 березня 2011 року Дніпровським районним судом міста Києва, не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» як в поточній редакції, так і в редакції, чинній на дату його видачі. Так, у названому виконавчому листі не зазначені дата та номер судового рішення, на підставі якого видано виконавчий лист. Натомість зазначено, що виконавчий лист видано на підставі ухвали суду, яка набрала законної сили 16 лютого 2011 року. Таке посилання є незаконним, оскільки, виконавчий лист може бути виданий виключно на підставі рішення, а не ухвали, на підставі ухвали суду виконавчі листи не видаються взагалі. Окрім того, в тексті виконавчого листа відсутнє зазначення дати набрання чинності (законної сили) судовим рішенням, на підставі якого видано виконавчий лист. Зазначає, що виконавчий лист №6-55/11, виданий 03 березня 2011 року Дніпровським районним судом міста Києва, не відповідає вимогам, встановленим ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» в поточній редакції та частиною першою ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла станом на 03 березня 2011 року. Головний державний виконавець Загребельний А.Ю. протягом трьох робочих днів з дати пред`явлення АТ «Сенс Банк» до виконання виконавчого листа №6-55/11, виданого 03 березня 2011 року Дніпровським районним судом міста Києва, мав повернути цей виконавчий лист банку без прийняття його до виконання. Натомість головний державний виконавець всупереч закону виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, яка на думку боржника, має бути скасована.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва 23 квітня 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Новак Ю.П. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою вимоги, викладені у скарзі ОСОБА_1 , задовольнити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції невірно застосовано ст.3 та ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла станом на 03 березня 2011 року, а також ст.3 та ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» в поточній редакції, які містять аналогічні положення. Також судом протиправно застосовані приписи ч.2 ст. 451 ЦПК України.

Серед іншого вказує, що, постановляючи оскаржувану ухвалу, судом першої інстанції не прийнято доводи скаржника, зокрема, судом не прийнято до уваги те, що виконавчий лист не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» як в поточній редакції, так і в редакції, чинній на дату його видачі.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 06 червня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу Крюківським відділом державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції начальник відділу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін. Вказує, що даний виконавчий лист видано на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 16 лютого 2011 року на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 02 липня 2010 року у справі №421/10. Вважає, що виконавчий лист відповідає вимогам закону, що діяли на момент його видання, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необґрунтованість вимог скарги.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 03 березня 2011 року Дніпровським районним судом міста Києва видано виконавчий лист у справі № 6-55/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 784 666,30 грн. та третейський збір в сумі 8246,66 грн. на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 16 лютого 2011 року на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 02 липня 2010 року у справі №421/10.

26 лютого 2024 року головним державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Загребельним А.Ю. відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №6-55/11, виданого 03 березня 2011 року.

Залишаючи скаргу без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту виконавчого листа №6-55/11 убачається, що у виконавчому листі міститься: дата та номер судового рішення, зазначена дата набрання чинності судовим рішенням та зазначена резолютивна частина рішення про стягнення з боржника заборгованості, а тому дії виконавця щодо відкриття виконавчого провадження відповідають положенням ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», і виконавцем правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 26 лютого 2024 року.

Перевіряючи висновки суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі ст. 57 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду, яке не виконано добровільно, підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 2. ст. 389-7 ЦПК України, заява про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду подається до суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом.

Відповідно до ч.1 ст. 208 ЦПК України, (в редакції чинній на момент видачі виконавчого листа) судові рішення викладаються у двох формах: ухвали та рішення.

Відповідно до ст. 389-11 ЦПК України (в редакції чинній на момент видачі виконавчого листа), за результатами розгляду заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду суд постановляє ухвалу про видачу виконавчого листа або про відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Як вбачається з усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Згідно ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 1. ст.389-7 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент видачі виконавчого листа) питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду.

Судом вірно встановлено, що суд, вирішуючи питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду за результатами розгляду заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, постановляє ухвалу про видачу виконавчого листа.

Відповідно ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент видачі виконавчого листа) у виконавчому документі повинні бути зазначені: 1) назва документа, дата видачі та найменування органу, посадової особи, що видали документ; 2) дата і номер рішення, за яким видано виконавчий документ; 3) найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання чинності рішенням; 6) строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Виконавчий документ має бути підписаний уповноваженою посадовою особою і скріплений печаткою.

Отже, законодавцем визначено, що виконавчий документ на виконання рішення третейського суду, видається на підставі ухвали суду про видачу виконавчого листа.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши вищевказані обставини, зокрема, надавши оцінку змісту виконавчого листа №6-55/11, в якому зазначено дату та номер судового рішення, дату набрання чинності судовим рішенням та резолютивну частину рішення про стягнення з боржника заборгованості, дійшов обґрунтованого висновку про правомірність дій головного державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Загребельного А.Ю. при прийнятті рішення про відкриття виконавчого провадження.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що виконавчий лист не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» як в поточній редакції, так і в редакції, чинній на дату його видачі, є необґрунтованими.

Судом першої інстанції вірно застосовано положення ст.3 та ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент видачі виконавчого листа) та ч.2 ст. 451 ЦПК України, тому доводи апеляційної скарги в цій частині також не беруться до уваги колегією суддів.

При цьому необхідно зазначити, що доводи апеляційної скарги не містять належних обґрунтувань щодо невірного застосування судом першої інстанції норм права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та зводяться до власного тлумачення скаржником положень Закону України «Про виконавче провадження», як в редакції, що діяла на момент видачі виконавчого листа, так і в поточній редакції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга адвоката Новака Ю.П. в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 23 квітня 2024 року залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Новака Юрія Петровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т. О. Невідома

Судді: В. А. Нежура

В. В. Соколова