ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3004/24 Справа № 210/1724/21 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В.Є. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Тимченко О.О.

сторони справи :

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

відповідач- ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 грудня 2022 року, ухваленого суддею Сільченком В.Є., в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

ВСТАНОВИВ

У квітні 2021 р. позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 23.08.2011 року відповідач звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 23.08.2011 року, відповідно до якої, отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач, не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що призвело до заборгованості, яка станом на 28.02.2021 року становить 83 933,70 грн., з яких 83 933,70 грн. - заборгованість за кредитом.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 грудня 2022 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 23.08.2011 року б/н станом на 28.02.2021 року в розмірі 83 933,70 грн. (вісімдесят три тисячі дев`ятсот тридцять три гривні 70 коп.), що складається з: 83 933,70грн. - заборгованість за кредитом.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривні.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи незгодною з ухваленим судовим рішенням подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у повному обсязі відмовити Акціонерному товариству Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в задоволенні його позовних вимог, заявлених до ОСОБА_1 .

При цьому, скаржник зазначає, що позивач сплачені відповідачем грошові кошти на погашення кредиту самостійно списував на погашення необґрунтованих процентів за користування кредитом, а також пеню, що є грубим порушенням. Вказує, що суд не перевірив розрахунки заборгованості й прийняв рішення, яке не відповідає нормам матеріального і процесуального права. Зазначає, що суд проігнорував вимоги про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин. Вказує, що до позову Банком подано умови та правила банківських послуг та тарифи банку, які не містять підпису ОСОБА_1 . Наголошує на тому, що в заяві, яка особисто підписана відповідачем процентна ставка не зазначена, відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення виконання зобов`язання та її визначеного розміру.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки переглядається справа з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.08.2011 року відповідач звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 23.08.2011 року, відповідно до якої, отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 18).

При укладенні Договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором.

Факт отримання картки та встановлення кредитного ліміту підтверджується наданими довідками (а.с. 16,17)

Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв`язку із ненаданням позивачу грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим станом на 28.02.2021 року становить 83 933,70 грн., з яких 83 933,70 грн. - заборгованість за кредитом. Вказані суми підтверджуються розрахунком заборгованості, наданим позивачем до матеріалів справи.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про повне задоволення позовних вимог, виходив з їх обґрунтованості та доведеності належними та допустимими доказами.

За вимогами ст.ст.263,264 ЦПК Українирішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Суд першої інстанції дотримався зазначених вище норм закону, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і обґрунтованим.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору.

Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до положень частин 1-2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Дійсно в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку від 23.08.2011року процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена, проте позивач у позові не просив стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами, вимога у розмірі 83 933,70 грн. заявлена тільки по заборгованості за тілом кредиту.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідноправомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинствасуду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити,із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Так, позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог суду надано наступні докази:розрахунок заборгованості за договором №б/н від 23.08.2011 укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 (а.с.5-15); Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , якою встановлено, що відповідачу 10.10.2015 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 300 грн., який у подальшому з 2015 року по 17.08.2017 неодноразово збільшувався, останній раз до 33 000 грн. та 05.12.2018 кредитний ліміт було зменшено до 0:00 (а.с.16); Довідка про видані ОСОБА_1 кредитні картки 2 картки, остання зі строком дії до 06/22 (а.с.17); Анкету заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 23.08.2011 (18); Витяг з умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 р. №СП-2010-256 (а.с.19-43); ксерокопія паспорта ОСОБА_1 (44-45); виписка про рух коштів за договором №б/н ОСОБА_1 станом на 02.03.2021 (а.с.52-68).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність заявлених позивачем позовних вимог в повному обсязі і не може погодитись з доводами відповідача про неправильність наданого позивачем розрахунку заборгованості, оскільки відповідачем його не спростовано, свого контр розрахунку суду не надано. Доводи відповідача про незастосування судом позовної давності колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що строк дії останньої картки закінчувався 06/22, тоді як позов подано до суду 05 квітня 2021 року, тобто без пропуску встановленого законом строку.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК Україниякщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, немає.

Керуючись ст.ст.367,368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 травня 2024 року.

Головуючий:

Судді: