Провадження № 2/643/557/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2024 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Афанасьєва В.О.,

за участі секретаря судового засідання Ткаченко В.В.,

представника позивача Романенко Т.М. ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові цивільну справу за позовною заявою Харківської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно збережених коштів з пайової участі у розвитку інфраструктури м.Харкова в розмірі 271234,20 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідач у відповідності до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», є замовником реконструкції житлового будинку по АДРЕСА_1 , введеного в експлуатацію декларацією про готовність до експлуатації об`єкта від 15.05.2020 № ХК 14, відомості про що розміщені на офіційному веб-сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України в розділі «реєстр дозвільних документів».

Загальна площа об`єкта прийнятого в експлуатацію єдиним дозвільним документом складає 710 кв.м.

При цьому, відповідно до абз. 1 ч. 11 ст. 22 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», якщо інформація та документи, що підлягають внесенню до електронної системи, внесені до неї, такі інформація та документи вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Введення даного об`єкта в експлуатацію після проведення будівельних робіт з реконструкції (15.05.2020) здійснювалося відповідачем, як замовником, відповідно до норм та у порядку передбаченому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-УІ, в редакції чинній на період дії правовідносин з регулювання належного прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом будівельних робот з реконструкції.

Відповідно до частин 5, 10 ст. 39 Закону №3038-УІ, датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації та замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації.

Так, відповідно пункту 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону №132-ІХ, з 1 січня 2020 року та протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) у такому розмірі та порядку: розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом): для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта; для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

Замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва.

Отже, на час дії положень пункту 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону № 132-ІХ від 20.09.2019 щодо пайової участі у розумінні приписів ст. 4 ЦК України встановлено обов`язок певного кола суб`єктів - замовників будівництва - звернутись до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва та відповідно до розрахунку сплатити кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Зазначений об`єкт відповідачем введено в експлуатацію, але пайовий внесок на розвиток інфраструктури міста Харкова не був сплачений відповідачем, що призвело до неотримання міським бюджетом коштів.

Також, зазначили, що бездіяльністю відповідача, як забудовника полягає в ухиленні від виконання прямих норм законодавчих актів з пайової участі, які діяли на час введення об`єкта в експлуатацію, порушує права та інтереси територіальної громади міста Харкова, в особі Харківської міської ради, на отримання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, які мають використовуватися для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова, у зв`язку з чим виникла необхідність звернення до суду із зазначеним позовом.

10.10.2023 до Московського районного суду м. Харкова надійшли матеріали цивільної справи №554/11999/22 згідно з ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 02.08.2023 про передачу зазначеної справи на розгляд Московському районному суду м. Харкова.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16.10.2023 провадження у справі було відкрито, розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив у задоволенні позову відмовити, оскільки з 01 січня 2020 року у замовників будівництва відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту. Дійсними та такими, що продовжують свою дію до моменту їх виконання, є лише договори про пайову участь, укладені до 01 січня 2020 року. Саме у цьому випадку правовідносини з оплати участі в інфраструктурі населеного пункту є триваючими та до них можуть застосовуватись положення норми права, що втратила чинність. Якщо ж договори під час дії цієї норми укладено не було, то немає підстав вважати, що такі правовідносини виникли та тривають. Крім того, Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради звертався з позовом до відповідача про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста, і рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.12.2021 р. у позові було відмовлено з огляду на те, що з 01.01.2020 у замовника відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту; дійсними та продовжують свою дію до моменту їх виконання є лише договори про пайову участь, укладені до 01 січня 2020 року. Вказане судове рішення набрало законної сили 13.01.2022 р.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовільнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з урахуванням рішення Московського районного суду м.Харкова від 13.12.2021, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до ОСОБА_3 про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації ХК 14 від 15.05.2020 ОСОБА_3 є замовником реконструкції житлового будинку по АДРЕСА_1 , який прийнятий в експлуатацію 17.10.2019. Декларація про готовність об`єкта до експлуатації зареєстрована Інспекцією ДАБК Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 15.05.2020 № ХК 14.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» №132-ІХ від 20.09.2019 внесені зміни до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі Закон №132-ІХ) шляхом виключено ст.40 цього Закону, яка з 2011 року передбачала порядок взяття замовниками пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, із встановленням з 1 січня 2020 року та на протязі 2020 року аналогічного обов`язку замовників взяти пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Відповідно пункту 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону №132-ІХ, з 1 січня 2020 року та на протязі 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) у такому розмірі та порядку: розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом): для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта; для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 13.12.2021, у позові Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до ОСОБА_3 про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста було відмовлено з огляду на те, що з 01.01.2020 у замовника відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту; дійсними та продовжують свою дію до моменту їх виконання є лише договори про пайову участь, укладені до 01 січня 2020 року. Вказане судове рішення набрало законної сили 13.01.2022 р.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Верховний Суд в постанові від 09 березня 2023 року по справі № 352/2033/19, зазначив, що з 01 січня 2020 року у замовників будівництва відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту. Дійсними та такими, що продовжують свою дію до моменту їх виконання, є лише договори про пайову участь, укладені до 01 січня 2020 року. Саме у цьому випадку правовідносини з оплати участі в інфраструктурі населеного пункту є триваючими та до них можуть застосовуватись положення норми права, що втратила чинність. Якщо ж договори під час дії цієї норми укладено не було, то немає підстав вважати, що такі правовідносини виникли та тривають.

Якщо ж договори під час дії цієї норми укладено не було, то немає підстав вважати, що такі правовідносини виникли та тривають (Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (провадження № 14-175цс21)).

Таким чином, у відповідача не виникло обов`язку приймати участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, а внаслідок чого і не виникло обов`язку сплати коштів з пайової участі в розмірі 271234,20 грн.

Зазначене відповідає ст. 19 Конституції України, згідно з якою правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.01.2021 справа №922/267/20.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

З огляду на викладене, в задоволені позову в повному обсязі слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13,76-81,89, 158, 264-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову заяви Харківської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення коштів- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Харківська міська рада, , 61003, м. Харків, майдан Конституції, буд.7.

ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Суддя В.О.Афанасьєв