ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7014/24 Справа № 554/2574/24 Суддя у 1-й інстанції - Яковенко Н.Л. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Деркач Н.М., Свистунової О.В.

за участю секретаря Попенко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 29 березня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до судді Полтавського апеляційного суду Корсун Оксани Миколаївни, судді Полтавського апеляційного суду Костенка Володимира Григоровича, судді Полтавського апеляційного суду Герасименко Вікторії Миколаївни, третя особа Октябрський районний суд м.Полтави, про визнання інформації недостовірною, визнання порушення права на повагу до його гідності, вилучення інформації та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави з позовом до судді Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., судді Полтавського апеляційного суду Костенка В.Г., судді Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., третя особа Октябрський районний суд м. Полтави, про визнання інформації недостовірною, визнання порушення права на повагу до його гідності, вилучення інформації та відшкодування моральної шкоди.

Розпорядженням голови Октябрського районного суду м.Полтави від 12 березня 2024 року передано справу №554/2574/24 за позовом ОСОБА_1 до судді Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., судді Полтавського апеляційного суду Костенка В.Г., судді Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., третя особа Октябрський районний суд м. Полтави, про визнання інформації недостовірною, визнання порушення права на повагу до його гідності, вилучення інформації та відшкодування моральної шкоди, до Полтавського апеляційного суду в порядку, передбаченому ст.31 ЦПК України (а.с.11).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 14 березня 2024 року визначено підсудність цивільної справи №554/2574/24 за позовом ОСОБА_1 до суддів Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., Костенка В.Г., Герасименко В.М., третя особа Октябрський районний суд м.Полтави Київському районному суду м.Полтави. Матеріали цивільної справи направлено для розгляду до Київського районного суду м.Полтави (а.с.13).

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 29 березня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до судді Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., судді Полтавського апеляційного суду Костенка В.Г., судді Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., третя особа Октябрський районний суд м.Полтави, про визнання інформації недостовірною, визнання порушення права на повагу до його гідності, вилучення інформації та відшкодування моральної шкоди, на підставі п.1 ст.186 ЦПК України (а.с.22-24).

Не погодившись із ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 29 березня 2024 року суду ОСОБА_1 звернувся до Полтавського апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 29 квітня 2024 року цивільну справу №554/2574/24 за позовом ОСОБА_1 до судді Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., судді Полтавського апеляційного суду Костенка В.Г., судді Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., третя особа Октябрський районний суд м.Полтави, про визнання інформації недостовірною, визнання порушення права на повагу до його гідності, вилучення інформації та відшкодування моральної шкоди - передано голові Полтавського апеляційного суду для вирішення питання про направлення вказаної справи до Верховного Суду для визначення підсудності в порядку ч. 6 ст. 31 ЦПК України (а.с.38, 39).

Розпорядженням голови Полтавського апеляційного суду про передачу до Верховного Суду матеріалів цивільної справи для вирішення питання визначення підсудності розгляду апеляційної скарги від 02 травня 2024 року №01-02/ЕП-478/24 вказану справу передано до Верховного Суду для визначення підсудності в порядку ч. 6 ст. 31 ЦПК України (а.с.42, 43).

Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2024 року визначено підсудність справи №554/2574/24 за позовом ОСОБА_1 до судді Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., судді Полтавського апеляційного суду Костенка В.Г., судді Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., третя особа Октябрський районний суд м.Полтави, про визнання інформації недостовірною, визнання порушення права на повагу до його гідності, вилучення інформації та відшкодування моральної шкоди, для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 29 березня 2024 року Дніпровському апеляційному суду. Матеріали цивільної справи № 554/2574/24 направлено для розгляду до Дніпровського апеляційного суду (а.с.46, 47).

04 червня 2024 року вх.№22-9770 із Верховного Суду до Дніпровського апеляційного суду надійшла справа № 554/2574/24, для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 29 березня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2024 року справа передана для розгляду колегії суддів Дніпровського апеляційного суду у складі головуючого судді Єлізаренко І.А., суддів Деркач Н.М., Свистунова О.В.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 29 березня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права .

Відповідно до пункту першого частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.11 ст. 49 Закону України Про судоустрій і статус суддів за шкоду, завдану судом, відповідає держава на підставах та в порядку, встановлених законом.

Тлумачення норми свідчить, що на законодавчому рівні встановлено імунітет суду, і він не може бути відповідачем у цивільній справі. Наявність імунітету, за своєю суттю, є засобом, який гарантує належне функціонування системи правосуддя і дозволяє судам виконувати свою судову функцію незалежно та неупереджено.

Європейський суд з прав людини зауважив, що питання імунітету суддів вже зустрічалося при розгляді однієї зі справ, і в ній Суд дійшов висновку, що такий імунітет мав законну мету, оскільки був засобом забезпечення належного здійснення правосуддя. Суд також постановив, що з огляду на обставини тієї справи таке обмеження було пропорційним (Плахтєєв та Плахтєєва проти України (Plakhteyev and Plakhteyeva v. Ukraine), N 20347/03, § 36, від 12 березня 2009 року).

Висновок про недопустимість суду бути відповідачем у цивільній справі дозволяє зробити і тлумачення ст.ст. 1174, 1176 ЦК України.

Відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю суду, покладається на державу, а не на суд.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Належним відповідачем у спорах про відшкодування шкоди, заподіяної судом, може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 6 Закону України Про судоустрій і статус суддів здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняється і тягне відповідальність, установлену законом.

Закони України не передбачають можливості розгляду у суді позовних вимог про визнання незаконними дій/бездіяльності іншого суду після отримання останнім позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду чи про зобов`язання іншого суду до вчинення процесуальних дій, оскільки такі дії/бездіяльність є пов`язаними з розглядом судової справи навіть після його завершення. Вирішення у суді спору за такими позовними вимогами буде втручанням у здійснення правосуддя іншим судом.

Оскарження діяльності суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій.

Вчинення (не вчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.

Оскарження вчинення (не вчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Приписи заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України), позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (пункт 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України) стосуються як позовів, які не можуть розглядатися за правилами відповідно цивільного чи адміністративного судочинства, так і тих позовів, які взагалі не можуть розглядатися судами.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до судді Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., судді Полтавського апеляційного суду Костенка В.Г., судді Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., третя особа Октябрський районний суд м. Полтави, про визнання інформації недостовірною, визнання порушення права на повагу до його гідності, вилучення інформації та відшкодування моральної шкоди.

У позовній заяві позивач посилався на те, що 24 жовтня 2013 року відповідачами в ухвалі суду у кримінальній справі № 554/8144/23, провадження №1-кс/554/12118/2023 були спотворені свідчення свідків, що призвело до розповсюдження недостовірної інформації, яка принижує честь і гідність ОСОБА_1 та його сина ОСОБА_2 (а.с.1).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі №454/3208/16-ц викладені висновки, що позовні вимоги про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справи дій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), а також вимоги про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій не можуть розглядатися за правилами будь-якого судочинства.

Позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду, можуть бути предметом розгляду у випадках, передбачених статтею 1176 ЦК України.

У разі надходження позовної заяви з вимогами про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справи дій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій або про відшкодування завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду (судді) шкоди з підстав, не передбачених статтею 1176 ЦК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про

наявність підстав відмови у відкритті провадження у цій справі, тому відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали суду, порушення судом норм процесуального права є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з ухвалою суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність ухвали суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність ухвалу суду в апеляційній скарзі не наведено, тому ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 29 березня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Н.М.Деркач

О.В.Свистунова