ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/4101/23 Головуючий суддя І інстанції КАРАЩУК Т. О.
Провадження № 22-ц/818/1164/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: інших видів кредиту
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Габор Вікторії Володимирівни на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 грудня 2023 року, у справі № 629/4101/23, за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про захист прав споживача та відновлення залишку коштів,

в с т а н о в и в :

Позивачка за допомогою свого представника звернулася до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просила зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» припинити порушення прав ОСОБА_1 , як споживача фінансових послуг, відновивши залишок коштів на картці НОМЕР_1 , p/p НОМЕР_2 , відкритому на ім?я ОСОБА_1 за договором №SAMDNWFC3 від 21.11.2014 року до стану, у якому він був до 16.09.2022 року перед виконанням операції щодо несанкціонованого та неналежного переказу у розмірі 14817,28 грн та скасувавши проценти, пеню та інші штрафні санкції, незаконно нараховані банком з 16.09.2022 року у результаті несанкціонованого зняття 16.09.2022 року коштів у розмірі 14817,28 грн.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 на підставі угоди №SAMDNWC3 від 21.11.2014 року являється Клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» та споживачем послуг, які надаються відповідачем. Так, до 16.09.2022 року позивач була користувачем картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 . Однак, 16.09.2022 року позивач отримала дзвінок від номеру «3700», під час якого особа, представившись працівником «ПриватБанку», почала говорити про нібито Хакерську атаку та несанкціоноване списання коштів з кредитної картки останньої. При цьому за час такої розмови будь-яких даних щодо своєї картки, у тому числі пін-кода позивачка не повідомляла, оскільки знала про розповсюдження злочинів серед телефонних шахраїв. Поклавши трубку і не повідомивши будь-яких даних щодо себе та своєї банківської картки, позивач виявила, що з її кредитного рахунку було знято грошові кошти в сумі 14807,28 грн. (кредитний ліміт 15000,00 грн.). В зв?язку з викладеним, терміново, в цей же день позивач повідомила АТ КБ «ПриватБанк» про вказану подію і картку № НОМЕР_3 було заблоковано. При цьому, у відділенні АТ КБ «ПриватБанк» позивач повідомила, що вказані кошти були зняті в результаті шахрайських дій невідомої особи, а тому просила відновити кредитні кошти на картковому рахунку. Крім того, з відповідною письмовою вимогою позивач зверталась до відповідача, однак будь-яких дій щодо відновлення карткового ліміту банком не було вчинено. При цьому, відповідачем продовжують безпідставно та неправомірно нараховуватися відсотки за користування коштами, які позивач фактично не отримувала. До теперішнього часу вказані кредитні кошти не відновлені, банк продовжує нараховувати відсотки за нібито користування кредитними коштами. В той час як вказані кошти позивач не отримувала, будь-яку конфіденційну інформацію щодо карткового рахунку стороннім особам не надавала та будь-яких добровільних дій, спрямованих на переведення вказаних коштів іншим особам, не вчиняла. Позивач не отримувала ані СМС-повідомлення, ані дзвінка з АТ КБ «ПриватБанк» з вимогою підтвердження списання грошових коштів зі свого рахунку. Оскільки ніяких добровільних дій, спрямованих на зняття коштів з карткового рахунку, позивачка не вчиняла і будь-якого дозволу на зняття таких коштів стороннім особам не надавала, одразу в цей же день, 16.09.2022 року, ОСОБА_1 звернулася до чергової частини Лозівського РВП ГУНП в Харківській області із заявою про вчинення злочину. Відомості за її заявою були внесені до ЄРДР за №00226 за ч.1 ст.190 КК України. Станом на теперішній час досудове розслідування триває та проводяться слідчі дії. Викладені обставини змусили позивача звернутися до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 грудня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Габор В.В. в апеляційній скарзі просить скасувати вказане рішення та задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Вказує, що лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка діє змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

Судом першої інстанції не враховано, що банком не було доведено факт того, що позивачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номеру або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, зокрема, переводити грошові кошти та інші рахунки та знімати їх у банкоматах.

Не звернуто уваги на те, що відповідач не надав до суду належних і допустимих доказів на спростовування доводів позивача, не довів що позивач, як володілець та користувач карток, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до її карткового рахунку чи надала інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати платіжні операції.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що переказ грошових коштів з карт клієнта було здійсненою самою позивачкою, що підтверджується аудіозаписами звернення клієнта на номер 3700, несанкціоновані транзакції за карткою не виявлені.

Вказує, що банком надані докази, що операції переказу коштів не можуть вважатись неналежними. Неправомірно покладати на банк відповідальність за їх виконання, оскільки вони були здійснені саме клієнтом або іншою особою за допомогою його особистих дій, які сприяли незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

В даному випадку, переказ коштів відбувався з рахунку платника за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача, що в розумінні п.1.24 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є належним переказом, а тому й п.6,7 Положення, як підстава для негайного відновлення Банком залишку коштів на рахунку користувача, в даному випадку застосовано бути не може.

Зауважує, що позивачкою не представлено судового рішення, що набрало законної сили, або висновку досудового розслідування у кримінальному провадження від 17.09.2022 за ч.1 ст.190 КК України для доказування причетності до здійснення спірних переказів невідомих третіх осіб.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, пояснення сторін, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеним вимогам рішення суду відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив наступні мотиви свого рішення.

Згідно з результатами службової перевірки головним спеціалістом з захисту електронних платежів та послуг ГО УБ по Північно-Східному МРУ ОСОБА_3 сумісно з провідним спеціалістом з економічної безпеки ГО по РП ОСОБА_2 за фактом здійснення переказів та зняття грошових коштів з карти № НОМЕР_4 клієнта ОСОБА_1 (а.с.54-55), грошові кошти з карти № НОМЕР_4 переказано через Приват24 для фізичних осіб (мобільна версія) на карту № НОМЕР_5 банку CJSC AKTSENT BANK. Аналізом даних ПК "vkfm.privatbank.ua" (Дані про пристрої входу до Приват24 та географічні координати їх роботи), встановлено, що 16.09.2022 входи в акаунт Приват24 клієнта було здійснено виключно з типового пристрою REDMI 4|XIAOMI (imei: НОМЕР_6 ). В ході вивчення даних, отриманими за заявкою SIMMON (Дані про мобільні пристрої та географічні координати їх роботи) підтверджено, що даний пристрій є типовим для даного акаунту. Згідно ПК "Адмін, панель Приват24" встановлено, що пароль входу в Приват24 клієнта перед здійсненням переказів не змінювався. Пароль змінено 21.09.2022 о 18:10:25, тобто вже після здійснення переказів. При вивченні даних, отриманих за заявкою OTPPAS (Вибірка SMS-повідомлень з ОТР паролями) встановлено, що інформація про отримання клієнтом повідомлень з ОТР паролями відсутня у зв?язку з закінченням строку зберігання. При вивченні даних, отриманих за заявкою SMSARC (Архів вихідних SMS за номером телефону) встановлено, що 16.09.2022 року клієнту надійшло повідомлення про зняття коштів з її карти 4*96, знято грошові кошти в сумі 14 271 грн. Канал отримання повідомлення - VIBER. Інші повідомлення від 16.09.2022 року надійшли вже після звернення клієнта на 3700 і стосуються блокування карти № НОМЕР_4 . В ході вивчення даних ПК VRS встановлено, що 16.09.2022 між клієнтом та Банком відбулося два діалоги, при ознайомленні з якими встановлено, що клієнт заявила, що в день здійснення переказів (16.09.2022 року) їй з номеру телефону НОМЕР_7 зателефонувала невідома особа та під хибним приводом спонукала клієнта переказати грошові кошти на карту, номер якої дана особа їй надала (№ НОМЕР_5 банку CJSC AKTSENT BANK), що і було здійснено через Приват24 для фізичних осіб клієнтом особисто. Також клієнт, повідомила, що вона отримала дзвінок ще з номеру НОМЕР_8 , де абонент також спонукав її здійснити переказ коштів. В ході перевірки встановлено, що номери телефонів НОМЕР_7 _та НОМЕР_8 ПриватБанку не належать та знаходяться в списку обмежень за кодифікатором "телефони шахраїв".

З вище вказаного вбачається, що грошові кошти з карт клієнта було знято внаслідок здійснення переказу особисто клієнтом через його акаунт в Приват24, тобто переказ грошових коштів з карт клієнта було здійснено самим Позивачем.

Таким чином, перекази грошових коштів з картки НОМЕР_4 ОСОБА_1 , що мали місце 16.09.2022, були здійснені з використанням логіну та паролю до Приват24, який відомий тільки позивачу. Фінансовим номером ОСОБА_1 був зареєстрований номер НОМЕР_9 , згідно логів входу до Приват24 і в подальшому не змінювався.

Вище зазначене підтверджується також долученими представником відповідача скріншотами(а.с.56-58).

Як вбачається з матеріалів справи, переказ здійснювався ОСОБА_1 , тобто платіжна операція здійснювалася нею. Жодних доказів зворотного та щодо причетності до здійснення спірних переказів невідомих осіб - до суду не надано.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон) користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.

Згідно із пунктом 14.16 статті 14 Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення.

Аналогічні норми містить Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення) у редакції, чинній на момент списання грошових коштів. Крім того, указаним Положенням передбачено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Відповідно до Положення користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Порядок подання користувачем повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які не виконувалися користувачем, і внесення електронного платіжного засобу до стоп-списку та його вилучення;

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Судом першої інстанції на підставі наявних у справі доказів встановлено, що відповідно до анкети-заяви від 21.11.14 року (а.с.27) ОСОБА_1 уклала договір з Відповідачем та погодилась з Умовами і правилами надання банківських послуг АТ КБ "ПриватБанк", які розміщені на офіційному сайті за адресою: www.privatbank.ua(а.с.28), а також зобов`язалась регулярно ознайомлюватись з їх змінами.

Відповідно до умов договору приєднання від 21.11.14 року, ОСОБА_1 отримала електронний платіжний засіб (карту) № НОМЕР_10 , після перевипуску № НОМЕР_11 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_12 для здійснення платіжних операцій по рахунку, що підтверджується випискою по рахунку та довідкою(а.с. 8, 29-53).

Згідно Постанови НБУ від 17.12.2003 року «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» п. 2.2. Ідентифікація клієнта не є обов?язковою, якщо клієнт вже має рахунки в цьому банку і був раніше ідентифікований відповідно до вимог законодавства України.

В позові вказано, що 16.09.2022 року позивач отримала дзвінок від номеру «3700», під час якого особа, представившись працівником «ПриватБанку», почала говорити про нібито хакерську атаку та несанкціоноване списання коштів з кредитної картки останньої. При цьому за час такої розмови будь-яких даних щодо своєї картки, у тому числі пін-кода позивачка не повідомляла, оскільки знала про розповсюдження злочинів серед телефонних шахраїв.

Однак, після того, як позивач поклала телефон, 16.09.2022 року з карти № НОМЕР_4 клієнта ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_13 ) було знято грошові кошти на загальну суму 14807,28 грн (з урахуванням комісії Банку), що підтверджується виписками, наданими сторонами(а.с. 8, 29-53).

Як зазначила в позові представник позивача, в зв?язку з викладеним, терміново, в цей же день позивач повідомила АТ КБ «ПриватБанк» про вказану подію і картку № НОМЕР_3 було заблоковано. При цьому, у відділенні АТ КБ «ПриватБанк» позивач повідомила, що вказані кошти були зняті в результаті шахрайських дій невідомої особи, а тому просила відновити кредитні кошти на картковому рахунку. Крім того, з відповідною письмовою вимогою позивач зверталась до відповідача, однак будь-яких дій щодо відновлення карткового ліміту банком не було вчинено (а.с.10). При цьому, відповідачем продовжують безпідставно та неправомірно нараховуватися відсотки за користування коштами, які позивач фактично не отримувала.

В позові також вказано, що позивач не отримувала ані СМС-повідомлення, ані дзвінка з АТ КБ «ПриватБанк» з вимогою підтвердження списання грошових коштів зі свого рахунку, що заперечується відповідачем.

16.09.2022 року ОСОБА_1 звернулася до чергової частини Лозівського РВП ГУНП в Харківській області із заявою про вчинення злочину. Відомості за її заявою були внесені до ЄРДР за №00226 за ч.1 ст.190 КК України(а.с.9).

Згідно з наданими відповідачем до суду результатами службової перевірки головним спеціалістом з захисту електронних платежів та послуг ГО УБ по Північно-Східному МРУ ОСОБА_3 сумісно з провідним спеціалістом з економічної безпеки ГО по РП ОСОБА_2 за фактом здійснення переказів та зняття грошових коштів з карти № НОМЕР_4 клієнта ОСОБА_1 (а.с.54-55), грошові кошти з карти № НОМЕР_4 переказано через Приват24 для фізичних осіб (мобільна версія) на карту № НОМЕР_5 банку CJSC AKTSENT BANK. Аналізом даних ПК "vkfm.privatbank.ua" (Дані про пристрої входу до Приват24 та географічні координати їх роботи), встановлено, що 16.09.2022 входи в акаунт Приват24 клієнта було здійснено виключно з типового пристрою REDMI 4|XIAOMI (imei: НОМЕР_6 ). В ході вивчення даних, отриманими за заявкою SIMMON (Дані про мобільні пристрої та географічні координати їх роботи) підтверджено, що даний пристрій є типовим для даного акаунту. Згідно ПК "Адмін, панель Приват24" встановлено, що пароль входу в Приват24 клієнта перед здійсненням переказів не змінювався. Пароль змінено 21.09.2022 о 18:10:25, тобто вже після здійснення переказів. При вивченні даних, отриманих за заявкою OTPPAS (Вибірка SMS-повідомлень з ОТР паролями) встановлено, що інформація про отримання клієнтом повідомлень з ОТР паролями відсутня у зв?язку з закінченням строку зберігання. При вивченні даних, отриманих за заявкою SMSARC (Архів вихідних SMS за номером телефону) встановлено, що 16.09.2022 року клієнту надійшло повідомлення про зняття коштів з її карти 4*96, знято грошові кошти в сумі 14 271 грн. Канал отримання повідомлення - VIBER. Інші повідомлення від 16.09.2022 року надійшли вже після звернення клієнта на 3700 і стосуються блокування карти № НОМЕР_4 . В ході вивчення даних ПК VRS встановлено, що 16.09.2022 між клієнтом та Банком відбулося два діалоги, при ознайомленні з якими встановлено, що клієнт заявила, що в день здійснення переказів (16.09.2022 року) їй з номеру телефону НОМЕР_7 зателефонувала невідома особа та під хибним приводом спонукала клієнта переказати грошові кошти на карту, номер якої дана особа їй надала (№ НОМЕР_5 банку CJSC AKTSENT BANK), що і було здійснено через Приват24 для фізичних осіб клієнтом особисто. Також клієнт, повідомила, що вона отримала дзвінок ще з номеру НОМЕР_8 , де абонент також спонукав її здійснити переказ коштів. В ході перевірки встановлено, що номери телефонів НОМЕР_7 _та НОМЕР_8 ПриватБанку не належать та знаходяться в списку обмежень за кодифікатором "телефони шахраїв".

У ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:

1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України:

1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Всупереч свого процесуального обов`язку позивачка не надала до суду доказів на спростування вищевказаного результатів службового розслідування, яке є обґрунтованим та спростовує доводи позову про відповідальність банку за вказаний переказ коштів.

Наведене свідчить, що Перекази грошових коштів з картки НОМЕР_4 ОСОБА_1 , що мали місце 16.09.2022, були здійснені з використанням логіну та паролю до Приват24, який відомий тільки позивачу. Фінансовим номером ОСОБА_1 був зареєстрований номер НОМЕР_9 , згідно логів входу до Приват24 і в подальшому не змінювався. Вище зазначене підтверджується також долученими представником відповідача скріншотами (а.с.56-58). Тому доводи скарги не спростовують висновки суду про те, що її грошові кошти з банківської карти було знято внаслідок здійснення переказу нею особисто, через її акаунт в Приват24.

Щодо причетності до здійснення спірних переказів невідомих осіб, жодних доказів не надано, доводи скарги є необґрунтованими належними і допустимим доказами, а тому цей висновок суду також не спростований.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

На підставі вищевказаних обставин та правового обґрунтування колегія суддів визнає, що оскаржене рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростували, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Габор Вікторії Володимирівни залишити без задоволення.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлений 15 квітня 2024 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді колегії І.В.Бурлака.

О.В.Маміна.