Провадження № 22-ц/4808/543/24
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Максюта
У Х В А Л А

02 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Бойчука І.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Струтинської Д.В.,

за участю особи, яка подала апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Соботника В.Й., представника відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» Поповича В.В.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про призначення судової економічної експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» про стягнення заборгованості по заробітній платі, яка виникла в результаті невиплати на час звільнення належних платежів, стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 січня 2024 року,

в с т а н о в и в :

У вересні 2023 року ОСОБА_1 подано позов до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» про стягнення заборгованості по заробітній платі, яка виникла в результаті невиплати на час звільнення належних платежів, стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 січня 2024 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.195-204).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

В ході розгляду справи в судовому засіданні ОСОБА_1 подав клопотання про призначення судової економічної експертизи в даній справі.

Клопотання мотивоване тим, що він звернувся до Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України про проведення експертного дослідження. Судовий експерт Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України провів експертне дослідження яке не містило попередження (обізнаності) експерта про кримінальну відповідальність відповідно до п.4.12 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998р. № 53/5. Тому виникла необхідність у призначенні судової експертизи. Вважає, що на вирішення експертизи слід поставити питання:

1. Чи підтверджується документально нарахована сума вихідної допомоги згідно "Розрахунок та виплата коштів при звільненні за серпень 2023 року. Організація: AT ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ. ОСОБА_1 , табельний номер ІФ-0005775, код за ДРФО: НОМЕР_1 "?

2.Чи підтверджується документально нарахована сума компенсації відпустки згідно "Розрахунок та виплата коштів при звільненні за серпень 2023 року. Організація: AT ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ. ОСОБА_1 , табельний номер ІФ-0005775, код за ДРФО: НОМЕР_1 "?

Проведення експертизи доручити судовому експерту Івано-Франківського НДЕКЦ (м. Івано-Франківськ, вул. Національної гвардії, 14, тел. ). Попередити судового експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384,385 КК України (а.с.129-131,том.2)

Вислухавши думку особи, яка подала апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Соботника В.Й., представника відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» Поповича В.В., суд приходить висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов якщо: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Отже, для з`ясування обставин, які мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів і у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

У пункті 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частини перша, друга та третя статті 367 ЦПК України).

Аналіз зазначених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку, що докази подаються до суду першої інстанції до початку розгляду справи по суті, копії яких заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи, а суд апеляційної інстанції може прийняти нові докази виключно у випадку їх неподання до суду першої інстанції з поважних причин, що об`єктивно не залежали від учасника справи, який їх подає.

Єдиний виняток, коли є можливим прийняття доказів з порушенням встановленого процесуальним законом строку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 145/474/17 (провадження № 61-35488св18), від 23 липня 2020 року у справі № 378/305/18 (провадження № 61-46239св18) зазначено, що «дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.»

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2022 року у справі № 307/2170/18 (провадження № 61-4595св22) та інших постановах Верховного Суду зазначено, що «така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 367 ЦПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність, що узгоджується із правовими висновками зробленими Верховним Судом у постановах від 11 вересня 2019 року у справі № 922/393/18, від 25 квітня 2018 року у справі № 911/3250/16, від 06 лютого 2019 року у справі № 916/3130/17, від 26 лютого 2019 року у справі № 913/632/17, від 06 березня 2019 року у справі № 916/4692/15».

Оскільки заяву про призначення судової економічної експертизи у суді першої інстанції позивач не подавав і поважних причин, які б перешкоджали йому скористатись своїм процесуальним правом та подати таку заяву ним не наведено, а тому у задоволенні клопотання ОСОБА_1 слід відмовити.

Крім того, відповідно до ст.110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.103 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення судової економічної експертизи відмовити.

Ухвала не підлягає оскарженню у касаційному порядку окремо від рішення суду .

Судді: І. О. Максюта

І.В. Бойчук

В.Д. Фединяк

Повний текст ухвали складено 10 липня 2024 року.