Провадження № 22-ц/4808/543/24
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Бойчука І.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Струтинської Д.В.,

за участю особи, яка подала апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Соботника В.Й., представника відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» Поповича В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» про стягнення заборгованості по заробітній платі, яка виникла в результаті невиплати на момент звільнення належних платежів, стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Домбровською Г.В. 31 січня 2024 року у м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, повний текст якого виготовлено 07 лютого 2024 року,

в с т а н о в и в :

У вересні 2023 року ОСОБА_1 подав позов до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» про стягнення заборгованості по заробітній платі, яка виникла за невиплату на момент звільнення належних платежів, стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до рішення Наглядової ради Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», оформленого п.2 протоколу засідання Наглядової ради товариства від 22 травня 2022 року № 25/05-2022, його з 29 червня 2022 року обрано до складу правління Товариства на посаду фінансового директора. Пунктом 4 зазначеного протоколу 25.05.2022 року затверджено умови контрактів, укладених з членами правління товариства.

24 червня 2022 року між ним та відповідачем укладено контракт, на підставі якого виникли трудові відносини (на умовах строкового трудового договору).

Наказом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» від 14 серпня 2023 року за №107-к/тр, на підставі рішення Наглядової ради товариства №2/23 від 11.08.2023 року, яке оформлене протоколом, його звільнено з роботи на підставі п.4 ст.41 КЗпП України достроково розірвано договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Пунктом 2 наказу товариства від 14.08.2023 року №107-к/тр йому передбачено виплату вихідної допомоги в розмірі шестимісячного середнього заробітку та компенсацію за невикористану відпустку за 77 календарних днів.

При звільненні з посади фінансового директора Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» 14.08.2023 року відповідачем, як роботодавцем, не було виплачено всіх належних йому сум у день звільнення. Лише 24.08.2023 року відповідачем було частково погашено заборгованість, однак виплачено лише 1 129 260,56 грн вихідної допомоги та 48 826,01 грн за прострочення строків виплати вихідної допомоги та компенсації.

Натомість, на думку позивача, під час фактичної виплати суми вихідної допомоги відповідачем безпідставно до розрахунку середнього заробітку для оплати вихідної допомоги та виплати компенсації за невикористану відпустку не включено премію у розмірі 1 242 240,00 грн, яку ним було отримано у травні 2023 року на підставі протоколу Наглядової ради від 12.05.2023 року, у зв`язку з чим проведено неповну оплату при звільненні.

Просив стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» на його користь заборгованість, що виникла в результаті невиплати на час звільнення належних звільненому працівникові сум в розмірі 1 651 751,56 грн, обчислену з врахуванням утриманих податків та зборів; стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 837 733,76 грн з подальшим нарахуванням середнього заробітку, починаючи з 15.09.2023 року по день фактичної виплати прострочених сум за кожний робочий день (а.с.2-6,том.1).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 січня 2024 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.195-204.том.1).

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу з мотивів його незаконності та необґрунтованості, а при його ухваленні порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суд зазначив, що за умовами контракту у розмірі посадового окладу позивача вже включено ті види матеріального заохочення, що відображають характер та інтенсивність його роботи (режим роботи, виконувані функції, робоче навантаження, минулі досягнення, відпрацьований стаж, професійну майстерність, тощо) і чітко зазначено, що в подальшому ці види заохочення не можуть бути додатково нараховані (виплачені) працівнику. Крім того, додатком 5 до Контракту сторони узгодили розмір річної премії у 480 000 гривень, яка була йому виплачена у березні 2023 року. Тобто, у спірних правовідносинах сторонами чітко обумовлено конкретний розмір його посадового окладу в розмірі 120 000,00 грн (куди вже враховано ті види матеріального заохочення, що відображають характер та інтенсивність роботи члена Правління товариства режим роботи, виконувані функції, робоче навантаження, минулі досягнення, відпрацьований стаж, професійну майстерність, тощо) і які в подальшому не можуть бути додатково нараховані (виплачені) працівнику, також встановлено розмір річної премії в сумі 480 000,00 гривень.

Вважає помилковими такі висновки суду та зазначає, що 12 травня 2023 року наглядовою радою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» затверджено протокол №12/05-2023, за змістом якого, зокрема, вирішено виплатити Голові та членам правління Товариства премію (заохочення) за перші чотири місяці 2023 року, зокрема, фінансовому директору в розмірі 1 242 240,00 гривень.

Наголошує, що відповідно до статуту підприємства найвищим органом управління товариства є загальні збори, а в період між зборами Наглядова рада. Також відповідно до пункту 8.26 Положення про Наглядову раду Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», рішення Наглядової ради є обов`язковим для виконання членами Наглядової ради, Головою та членами Правління, підрозділами та всіма працівниками товариства.

Зазначає, що на момент звільнення працював на посаді директора фінансового майже 13 місяців, тобто з 01 липня 2022 року по 14 серпня 2023 року і, відповідно, на момент винесення Наглядовою радою товариства протоколу №12/05-2023 «Про виплату Голові та членам правління товариства премії (заохочення)» - 11 місяців, тобто неповний рік.

Тому трактування судом тієї обставини, що в минулому такий вид премії (заохочення) ніколи членам Правління не виплачувався, на переконання апелянта, є помилковим, оскільки в судовому засідання досліджувались лише обставини, котрі стосувались його роботи після призначення на посаду директора фінансового, тобто після 01 липня 2022 року.

Звертає увагу суду на те, що відповідачем не доведено та не надано будь-яких доказів та документів на підтвердження того, що виплата премії призвела до перевищення фактичних витрат над встановленим державним регулятором джерелом таких витрат - складових тарифу на розподіл «витрати на оплату праці» та «єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» згідно додатку до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП).

Таким чином, на думку апелянта, виплата премії ніяким чином не порушила структуру тарифу в частині витрат на оплату праці та не завдала збитків підприємству.

Крім цього, він не перебував на посаді члена Наглядової ради Акціонерного товариства «Івано-Франківськгаз» і, відповідно, ніякого впливу на ухвалення рішення членами Наглядової ради про виплату премії за перші чотири місяці 2023 року не мав і не міг мати, оскільки його було вибрано виключно членом виконавчого органу товариства членом правління.

Також вважає невірним трактування судом пункту 9 Додатку до контракту, згідно якого сторонами визначено, що працівнику можуть сплачуватись інші місячні премії (заохочення) за рішенням Наглядової ради товариства. Вважає, що рішення Наглядової ради товариства №12/05-2023 від 12.05.2023 року про виплату Голові та членам Правління Товариства премії (заохочення) за перші чотири місяці 2023 року не суперечить вимогам Закону України «Про оплату праці», Статуту підприємства, Положенню «Про Наглядову раду», Положенню «Про правління», оскільки пов`язане з виконанням ним умов контракту.

Так, у зазначеному рішенні Наглядової ради вказано виплатити премію (заохочення) за перші чотири місяці 2023 роу, а саме: січень в розмірі 312 500,00 грн, лютий 312 500,00 грн, березень 312 500,00 грн, квітень 312 500,00 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (в редакції, чинній станом на день його звільнення), у пункті 3 чітко вказано, що премії (в тому числі за місяць) та інші заохочувальні виплати за підсумками роботи за певний період під час обчислення середньої заробітної плати враховуються в заробіток періоду, який відповідає кількості місяців, за які вони нараховані, починаючи з місяця, в якому вони нараховані.

Звертає увагу суду на те, що у підпункті «г» пункту 4 Постанови №100 жодним чином не вказано, що одноразові виплати (премії, заохочення) за певних умов, які з огляду на відсутність будь-якої деталізації не характеризуються постійним характером та систематичністю, є підставою для невключення даної премії в розрахунок середньої заробітної плати.

Отже, при обчисленні заробітної плати всі види премій, в тому числі за місяць, враховуються частинами шляхом додавання до заробітку працівника частини премії протягом тієї кількості місяців, за який вони нараховані, починаючи з місяця їх нарахування.

Крім цього, звертає увагу суду на те, що трактування постанови Кабінету Міністрів України №100 до внесення змін 04 вересня 2021 року містить суттєві зміни, що стосуються врахування премій при обчисленні середньої заробітної плати.

Апелянт вважає, що належна йому сума вихідної допомоги становить 2 191 254,99 грн, враховуючи оспорювану ним суму премії (заохочення).

Відповідач здійснив виплату йому вихідної допомоги у розмірі 787 319,56 грн чим, у розрахунку якої умисно не врахував вплив премії на середній заробіток, виплаченої згідно рішення Наглядової ради Товариства від 12.05.2023 року №12/05-2023 та умисно недоплатив 1 403 935,43 грн.

З огляду на дані факти, з 14 серпня 2023 року і по теперішній час відповідач не провів повний розрахунок з ним після звільнення, тому повинен сплатити основну суму та упущений середньоденний заробіток, обчислений в сумі 21 101,21 грн за весь період затримки виплати.

Також не погоджується з доводами суду щодо застосування вимог Інструкції №114/8713, оскільки вважає, що ця Інструкція не має відношення до тлумачення Постанови КМУ №100 та не встановлює жодних норм розрахунку середньої заробітної плати для обчислення вихідної допомоги.

За наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати (в тому числі витрати на професійну правничу допомогу) (а.с.213-220,том.1).

Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» подано відзив на апеляційну скаргу.

Зазначає, що 14 серпня 2023 року, відповідно до наказу №109-к/тр припинено трудовий договір (контракт) із фінансовим директором ОСОБА_1 , а тому на виконання вимог трудового законодавства України, 24 серпня 2023 року відповідачем здійснено розрахунок із позивачем, зокрема виплачено: 978 036,72 грн сума вихідної допомоги; 218,34 грн сума індексації; 387 388,54 грн сума компенсації за 77 днів невикористаної відпустки; 60 653,44 грн сума невиплаченої заробітної плати; 36 698,24 грн сума посадового окладу; 22 453,89 грн сума відпустки, а всього разом виплачено 1 485 449,17 грн. Розрахунок проведено 23 серпня 2023 року, а 24 серпня 2023 року виплачено компенсацію за несвоєчасну виплату належних звільненому працівнику сум за період з 15 по 24 серпня 2023 року в сумі 48 926,02 грн. Враховуючи положення протоколу Наглядової ради від 12.05.2023 року №12/05-2023, на підставі якого виплачено спірні премії, звертає увагу суду на те, що по другому питанню порядку денного «Про виплату Голові та членам Правління товариства премії (заохочення)» проголосувало «ЗА» два члени Наглядової ради та один «Утримався» (тобто менше трьох членів Наглядової ради), що порушує пункт 8.21 Положення та п.3 ст.75 Закону України «Про акціонерні товариства» від 27.07.2022 року за № 2465-ІХ. З огляду на зазначене, рішення Наглядової ради №12/05-2023 від 12 травня 2023 року не може вважатись легітимним, оскільки не було достатньої кількості голосів членів Наглядової ради АТ «Івано-Франківськгаз» для його прийняття. Оскільки спірна премія в розмірі 1 242 240,00 грн виплачена на підставі нелегітимного рішення Наглядової ради, позивач безпідставно враховує виплачену суму премії до обчислення середньої заробітної плати для оплати компенсації за невикористану відпустку вихідної допомоги при звільненні. Після отримання рішення Наглядової ради товариства №3/21 від 21 серпня 2023 року про скасування рішення Наглядової ради товариства №12/05-2023 від 12 травня 2023 року, відповідачем було проведено службове розслідування щодо законності та виплати премій, за результатами якого 20 вересня 2023 року подано заяву про вчинення кримінального правопорушення до Служби безпеки України.

Заперечує видачу відповідачем розрахункового листка за серпень 2023 року, долученого до матеріалів позовної заяви позивачем, просить не приймати його до уваги. Відповідач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін (а.с.233-236,том.1).

Вислухавши пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Соботника В.Й., представника відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» Поповича В.В., суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її необгрунтованою, виходячи з таких підстав.

В силу ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є порядок (механізм) обчислення відповідачем середнього заробітку позивача для визначення розміру суми вихідної допомоги та компенсації за невикористані відпустки при звільненні за наявності факту виплаченої у травні 2023 року премії в розмірі 1 242 240,00 грн.

Відповідно до рішення Наглядової ради Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», оформленого протоколом засідання Наглядової ради №25/05-2022 від 25 травня 2022 року фінансового директора ОСОБА_1 обранодо складу Правління товариства з 01.07.2022 року строком на 3 роки, а саме по 30 червня 2025 року (включно) (пункт 2 Протоколу №25/05-2022 від 25 травня 2022 року) (а.с.13,том.1).

Пунктом 4 Протоколу №25/05-2022 від 25 травня 2022 року затверджено умови контрактів з Головою та членами Правління товариства (а.с.13,том.1).

29 червня 2022 року між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» в особі голови правління та ОСОБА_1 (працівник) підписано контракт з членом Правління Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», за яким ОСОБА_1 приймається (наймається) на роботу в Товариство до складу Правління: членом Правління товариства на посаду директора фінансового відповідно до рішення Наглядової ради Товариства від 22 травня 2022 року (протокол №25/05-2022) (а.с.14-18,том.1).

Розділом 6 ккнтракту від 29 червня 2022 року врегульовано порядок оплати праці та організації роботи працівника.

Згідно з пунктом 6.1 Контракту за виконання обов`язків, передбаченим цим контрактом, працівнику встановлюється щомісячна винагорода у розмірі, визначеному в додатку до цього контракту.

Додаткові виплати при виконання працівником обов`язків, передбачених цим контрактом, встановлюються сторонами в додатку до цього контракту (а.с.17,том.1).

Також, 29 червня 2022 року між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» в особі голови правління та ОСОБА_1 підписано додаток до контракту як з членом Правління Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» від 29 червня 2022 року (а.с.19,том.1).

За змістом пункту 1 вказаного додатку до контракту за виконання обов`язків, передбачених контрактом, працівнику встановлено щомісячний посадовий оклад у розмірі 120 000 грн.

Сторони встановили, що в розмірі посадового окладу працівника вже враховані ті види матеріального заохочення, що відображають характер та інтенсивність роботи члена Правління товариства (режим роботи, виконувані функції, робоче навантаження, минулі досягнення, відпрацьований стаж, професійну майстерність тощо), і в подальшому не можуть бути додатково нараховані (виплачені) працівнику (пункт 2 додатку до контракту).

Пунктами 3-8 додатку до контракту сторони узгодили порядок та строк виплати річної премії, розмір якої згідно пункту 5 додатку сторонами визначено у 480 000 грн.

Згідно пункту 9 Додатку до Контракту сторонами визначено, що працівнику можуть сплачуватись інші місячні премії (заохочення), за рішенням Наглядової ради Товариства.

12 травня 2023 року Наглядовою радою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» затверджено протокол №12/05-2023, за змістом якого, зокрема, по другому питанню порядку денного «Про виплату Голові та членам Правління товариства премії (заохочення)» вирішено виплатити Голові та членам Правління товариства премію (заохочення) за перші чотири місяці 2023 року в розмірі, зокрема, директору фінансовому 1 242 240,00 грн (а.с.36,том.1).

Як підтверджується наявною в матеріалах справи інформацією про нарахування та виплату заробітної плати директора фінансового ОСОБА_1 у травні 2023 року позивачу було виплачено 1 242 240,00 грн у відповідній графі вид виплати зазначено «нарахування однораз. премії» (а.с.32,том.1).

Наказом №109-к/тр (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) від 14 серпня 2023 року ОСОБА_1 , директора фінансового, звільнено з 14.08.2023 року у зв`язку з розірванням трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку припинення повноважень посадових осіб (п.5 ст. 41 КЗпП України). Доручено виплатити працівнику компенсацію за 77 календарних днів невикористаної відпустки та вихідну допомогу в розмірі шестимісячного середнього заробітку (а.с.20,том.1).

На виконання наказу №109-к/тр (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) 24 серпня 2023 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» виплачено ОСОБА_1 : 978 036,72 грн сума вихідної допомоги; 218,34 грн сума індексації; 387 388,54 грн сума компенсації за 77 днів невикористаної відпустки; 60 653,44 грн сума невиплаченої заробітної плати; 36 698,24 грн сума посадового окладу; 22 453,89 грн сума відпустки. Разом виплачено 1 485 449,17 грн (а.с.124,том.1).

Крім того, 24 серпня 2023 року позивачу було виплачено компенсацію за несвоєчасну виплату належних звільненому працівнику сум за період з 15 по 24 серпня 2023 року в сумі 48 926,02 грн.

В той же час, посилаючись на неповне здійснення відповідачем відповідних виплат, та додаючи до позовної заяви розрахунковий листок за серпень 2023 року (а.с.21,том.1), відповідно до якого обчислено суму вихідної допомоги у 2 841 396,57 грн (тобто більшу, за рахунок включення до цієї суми розміру виплаченої позивачу у травні 2023 року премії у 1 242 240,00 грн.), та, відповідно, більші суми інших нарахувань (за рахунок збільшення величини середнього заробітку у разі врахування премії у 1 242 240,00 грн), позивач звернувся до суду з даним цивільним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з положень ст.ст. 116, 117 КЗпП України, Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100, встановивши, що у спірних відносинах сторонами чітко обумовлено конкретний розмір посадового окладу позивача у 120 000,00 грн (куди вже враховано ті види матеріального заохочення, що відображають характер та інтенсивність роботи члена Правління товариства (режим роботи, виконувані функції, робоче навантаження, минулі досягнення, відпрацьований стаж, професійну майстерність тощо), і які в подальшому не можуть бути додатково нараховані (виплачені) працівнику); також встановлено розмір річної премії позивача у 480 000,00 грн., дійшов висновку, що премія мала одноразовий характер, тобто була певною одноразовою виплатою (премії, заохочення) за певних умов, які, з огляду на відсутність будь-якої деталізації, не характеризуються постійним характером та систематичністю, тому не підлягає врахуванню при обчисленні середнього заробітку.

З такими висновками погоджується апеляційний суд з огляду на таке.

Частиною 1 статті 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Аналогічне визначення заробітної плати міститься й у статті 1 Закону України «Про оплату праці».

Згідно статті 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати.

Основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

За змістом статті 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (на далі «Порядок») (в редакції, чинній станом на дату звільнення позивача).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що для обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Перелік виплат, що включаються у розрахунок середньої заробітної плати врегульовано Розділом ІІІ Порядку.

Відповідно до пункту 3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.

При обчисленні середньої заробітної плати для оплати за час відпусток або компенсації за невикористані відпустки, крім зазначених вище виплат, до фактичного заробітку включаються виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток (за час попередньої щорічної відпустки, виконання державних і громадських обов`язків, службового відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються, зокрема: б) одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); о) грошова винагорода за сумлінну працю та зразкове виконання службових обов`язків.

З огляду на наведене, за змістом Порядку премії (в тому числі за місяць) та інші заохочувальні виплати за підсумками роботи за певний період під час обчислення середньої заробітної плати враховуються в заробіток періоду, який відповідає кількості місяців, за які вони нараховані, починаючи з місяця, в якому вони нараховані (за механізмом, визначеним абзацом третім пункту 3 Порядку).

Доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції про віднесення виплаченої позивачеві премії до одноразових виплат не заслуговують на увагу.

Так, згідно контракту, укладеного 29 червня 2022 року між АТ «Івано-Франківськгаз» в особі голови правління та ОСОБА_1 , як членом Правління товариства, і додатку до нього, за виконання обов`язків, передбачених контрактом, працівнику ОСОБА_1 встановлено щомісячний посадовий оклад у розмірі 120 000 грн, куди включено ті види матеріального заохочення, що відображають характер та інтенсивність його роботи (режим роботи, виконувані функції, робоче навантаження, минулі досягнення, відпрацьований стаж, професійну майстерність тощо) та визначено розмір річної премії працівника у 480 000 грн, що складає 100% всього розміру річної премії. Разом з тим, у п. 9 Додатку до контракту сторони погодили, що працівнику можуть сплачуватись інші премії (заохочення), за рішенням Наглядової ради товариства.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що у пункті 9 Додатку до контракту передбачено саме певні одноразові виплати (премії, заохочення) і за певних умов, які не характеризуються постійним характером та систематичністю.

Врахувавши наведене, встановивши усі обставини справи та оцінивши у відповідності до вимог статті 89 ЦПК України надані учасниками справи та їх представниками докази, суд першої інстанції дійшов правильного висноку, що премія в розмірі 1 242 240 грн, яка виплачена ОСОБА_1 згідно рішення Наглядової ради АТ «Івано-Франківськгаз» №12/05-2023 від 12.05.2023, відноситься до передбачених підпунктами «б», «о» пункту 4 Порядку одноразових виплат (перелік яких не є вичерпним), тобто витрат роботодавця, що не включаються для обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки та вихідної допомоги при проведення розрахунків при звільненні із позивачем.

Посилання апелянта на необхідність врахувати премії в сумі 1 242 240 грн при розрахунку середньої заробітної плати при звільненні згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995року№ 100, оскільки ці посилання спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, є аналогічні позовним вимогам, що були предметом розгляду у суді першої інстанції та повторного правового аналізу не потребують.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374,375,381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 січня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: І.В. Бойчук

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 10 липня 2024 року.