Справа № 463/4410/24
Провадження № 2/463/1221/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2024 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Грицка Р.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Романської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 6000,0 гривень, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною шестирічного віку.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 14.03.2019 року. Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 17.11.2023 року, шлюб між сторонами розірвано. У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який від народження проживає разом з позивачем. Вказує те, що син ОСОБА_3 має певні вади в особливостях розвитку, потребує особливої уваги та стороннього догляду, перебування під супроводом психіатра та поведінкового терапевта, а також відвідування ряду медичних спеціалістів та психолого-педагогічних фахівців, інших медичних установ. Позивач покликається на те, що вона розлучена, проживає з дитиною окремо від її батька, не працює, не має додаткових джерел доходу, немає можливості працевлаштуватись та реалізувати себе в громадському житті, оскільки весь час приділяє догляду за дитиною, яка постійно потребує уваги із залученням не лише медичних працівників, але й батьків. Водночас позивач є особою молодого віку, працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, інших осіб на утриманні не має, а тому, має можливість сплачувати аліменти на дружину з якою проживає дитина. Враховуючи наведене, просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 6000,0 гривень, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною шестирічного віку.

10 червня 2024 року відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, в якому вказує про необґрунтованість позовних вимог. Зазначає, що він дійсно з позивачем перебували у зареєстрованому шлюбу, від якого у них є спільна дитина ОСОБА_3 . Під час шлюбу сторони проживали разом, вели спільне господарство та він повністю забезпечував як сина, так і дружину. В подальшому, через конфлікт в їхній сім`ї, сторони вирішили проживати окремо, однак він продовжував спілкуватись з сином та утримувати його, даючи дружині кошти у розмірі 2000,0 гривень щомісячно, до моменту коли дружина заборонила приходити та спілкуватись з ним через власне особисте життя в інших відносинах. Вказує, що з серпня 2023 року йому стало відомо про наявні судові процеси, які ініціювала дружина, а саме про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання сина. Стверджує, що заборгованість по аліментам у нього погашена повністю, він добровільно та систематично їх сплачує за рішенням суду у розмірі 2600,0 гривень щомісячно. Окрім цього зазначає, що їхній спільний син не має порушень фізичного розвитку зазначених позивачем у позовній заяві, а докази подані нею не підтверджують такого. Більше того вказує, що він не має змоги надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, з огляду на його рівень доходу, який становить 8100,0 гривень на місяць без врахування утримань у розмірі 2600,0 гривень аліментів на дитину. Вважає, що такий рівень доходу не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дружини з огляду на необхідність забезпечення достатнього рівня власного проживання та задоволення побутових потреб. Також, звертає увагу на стан свого здоров`я, який у зв`язку із судовим процесами із позивачем значно погіршився. Враховуючи викладене, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Позовна заява поступила до суду 17.05.2024 року.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 20.05.2024 року, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Одночасно, визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 13.06.2024 року, за клопотанням сторони позивача витребувано з Головного управління Державної податкової служби у Львівській області інформацію про суми нарахованих та/або отриманих доходів та суми нарахованих та/або сплачених податків фізичною особою ОСОБА_2 за період з 01.01.2024 року по час виконання ухвали суду, а також інформацію стосовно працевлаштованості фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 року по час виконання ухвали суду.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, яку останній повторив в п.22 справи «Осіпов проти України» (заява № 795/09, рішення від 08.10.2020 року), стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 статті 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження (див. рішення у справі «Варданян та Нанушян проти Вірменії» (Vardanyan and Nanushyan v. Armenia), заява № 8001/07, пункт 86, від 27.10.2016 року, та наведені у ньому посилання). Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого судового розгляду», гарантованого статтею 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента.

В силу вимог Закону та враховуючи ціну позову дана справа є малозначною і підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, а тому, відповідно до вимог частини третьої статті 279 ЦПК України суд не проводив підготовчого засідання.

Перед тим як закінчити з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, суд надав можливість кожній із сторін висловити свою позицію та надати наявні у неї докази.

Суд забезпечив сторонам можливість ефективно представляти свою справу в суді. Розгляд справи проводився у відкритому судовому засіданні. Сторони повідомлялись про дату, місце та час розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Куспись Є.А. в судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. При цьому, представник позивача 12.06.2024 року подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Бобанич І.Б. в судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. При цьому, представник відповідача 03.07.2024 року подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги заперечує з підстав викладених у відзиві на позов, просить у задоволенні позову відмовити.

Враховуючи вищенаведені обставини та відповідно до вимог ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутності учасників процесу.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 03.07.2024 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст.264 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом, сторони з 14.03.2019 року перебували у зареєстрованому шлюбу, який було розірвано рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 17.11.2023 року (а.с.12-14).

У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 26.03.2019 року (а.с.16).

Згідно висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи № ІРЦ-85547/2023/469598 від 20.10.2023 року, дитина ОСОБА_3 потребує особливого підходу до процесів його розвитку, навиків та навчання (а.с.17-25).

Як вбачається з рішення Личаківського районного суду м.Львова від 05.02.2024 року у справі № 463/11211/23, збільшено розмір аліментів стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі судового наказу виданого Личаківським районним судом м.Львова 28.08.2023 року у справі № 463/6887/23 до розміру 2600,0 гривень, щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття (а.с.98-106).

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 01.05.2024 року у справі № 463/11920/23, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за період з 01.06.2020 року по 28.08.2023 року у розмірі 88608,0 гривень (а.с.82-87). Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Згідно розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем Кобельник С.Б. у ВП № 73537120, відносно боржника ОСОБА_2 по сплаті аліментів, станом на 17.06.2024 року заборгованість у ОСОБА_2 перед стягувачем ОСОБА_1 відсутня, існує переплата у розмірі 1165,50 гривень (а.с.94-95).

Згідно довідки виданої ФОП « ОСОБА_4 » від 06.06.2024 року на ім`я ОСОБА_2 , вбачається, що останній працює у ФОП « ОСОБА_4 » на посаді кухаря та отримує заробітну плату у розмірі 8836,36 гривень на місяць без сплати податків (а.с.53).

Як вбачається з відповіді Головного управління Державної податкової служби у Львівській області від 27.06.2024 року, ОСОБА_2 отримує місячний дохід (заробітну плату) у розмірі 7150,0 гривень. Інформація про джерела доходу фізичної особи ОСОБА_1 відсутня (а.с.114-116).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст.129 Конституції України, ст.3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Так, ч.ч.1-3 ст.75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на утримання після розірвання шлюбу регламентується статтею 76 СК України, за змістом якої розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу (ч.ч.1, 2).

Аналіз норм статей 75 і 76 СК України дає підстави для висновку про те, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення, наявна можливість надання матеріальної допомогти іншою стороною.

Таким чином, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Положеннями ч.3 ст.84 СК України передбачено, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Зазначене право дружина має і в разі розірвання шлюбу.

Положеннями ч.4 ст.84 СК України регламентовано, що дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Отже, для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, яка має вади фізичного або психічного розвитку, до досягнення дитиною шести років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, проте матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині.

Так, відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З матеріалів справи судом не встановлено жодних обставин, які можуть бути підставою для стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею шестирічного віку відповідно до ст.84 СК України.

При зверненні до суду з вимогою про стягнення аліментів на утримання дружини, позивач обґрунтовує свою позицію наявністю у дитини вад фізичного розвитку, в тому числі отримання відповідачем стабільного доходу, відсутність у нього інших утриманців, що свідчить про те, що він має обов`язок та можливість сплачувати аліменти на її утримання.

Водночас позивач не надала доказів на підтвердження викладених у позові обставин та не довела їх під час розгляду справи. Висновок педагогічних працівників інклюзивно-ресурсного центру № ІРЦ-85547/2023/469598 від 20.10.2023 року про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є доказом на підтвердження вад фізичного розвитку у дитини, а свідчить лише про те, що дитина потребує особливого підходу до процесів її розвитку, навиків та навчання.

Натомість, заперечуючи проти позову, сторона відповідача вказує про неможливість надавати матеріальну допомогу дружині та наявність істотних обставин, які впливають на фінансову неспроможність відповідача, а саме відсутність у дитини вад фізичного розвитку та недоведеності таких обставин позивачем, мінімальний розмір доходу (заробітку) відповідача, стан здоров`я та аліментні зобов`язання.

З огляду на викладене, недоведеність обставин, якими позивач обґрунтувала свої вимоги та відсутності доказів, які б їх підтверджували, з урахуванням положень ст.84 СК України, яка ставить можливість стягнення аліментів на дружину в залежність від можливості надавати таке утримання з боку чоловіка, з урахуванням його матеріального стану, аліментних обов`язків по відношенню до дитини, з метою дотримання справедливого балансу інтересів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові на позивача.

Оскільки у позові відмовлено, при цьому, позивач звільнена від сплати судового збору, а відповідач таких не поніс, тому питання стягнення судового збору не вирішується.

Керуючись ст.ст.10, 18, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Суддя Грицко Р.Р.