ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 712/9687/23
Провадження № 22-ц/821/1824/24
категорія: 305010000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Новікова О. М., Карпенко О. В.,

секретаря - Мунтян К. С.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, виділення у спільну сумісну власність нерухомого майна та припинення права спільної часткової власності, у складі головуючого судді Пироженка С. А., повний текст рішення складено 30 вересня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, виділення у спільну сумісну власність нерухомого майна та припинення права спільної часткової власності.

Позовні вимоги мотивували тим, що згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно житловий будинок розташований по АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності подружжя позивачів, яким на праві приватної власності належить 47/100 частки вказаного житлового будинку, інша частка вказаного житлового будинку у розмірі 53/100 перебуває у спільній частковій власності відповідача ОСОБА_3 .

Користування вказаним будинком між позивачами та відповідачем було згідно часток у спільній частковій власності, зокрема позивачі користувалися частиною будинку з прибудовами під літерами: А-І, а, а5, А2-І, приміщення № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, згідно нумерації у технічному паспорті на будинок по АДРЕСА_1 .

У свою чергу частина будинку по АДРЕСА_1 з прибудовами під літерами: А-1, а, а5, А2-І, приміщення № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7 розташовується на земельній ділянці кадастровий номер :03:004:0260, яка належить на праві спільної часткової власності позивачам, тобто 1/2 частки земельної ділянки належить ОСОБА_1 та 1/2 частки земельної ділянки належить ОСОБА_2 .

Зазначають, що частка будинку по АДРЕСА_1 , яка їм належить на праві власності та перебуває у їх користуванні має окремий вхід, та розміщена на окремій земельній ділянці. При цьому, частка будинку по АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності відповідачу, теж має свій окремий вхід та розмішується на іншій земельній ділянці, що має свій кадастровий номер.

23.06.2023 орієнтовно о 10 год. 55 хв. у приміщенні кухні частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві часткової власності ОСОБА_3 , виникла пожежа.

З урахуванням наслідків пожежі, їх частина будинку зазнала часткового руйнування, що унеможливлює проживання у ньому до моменту його капітального ремонту чи реконструкції. Вони змушені винаймати інше житло до приведення зруйнованого пожежею будинку у житловий стан.

Виникнення пожежі у кухні житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 підтверджується актом про пожежу від 23.06.2023, складеним посадовими особами ГУ ДСНС у Черкаській області у присутності слідчого Черкаського районного управління поліції ГУНП у Черкаській області.

03.07.2023 аварійно-рятувальним загоном ГУ ДСНС України в Черкаській області затверджено технічний висновок № 13/В/03.07.2023 щодо ймовірної причини виникнення пожежі 23.06.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , де зазначено, що осередок пожежі, знаходиться в лівій частині відносно вхідних дверей, приміщення кухні, а саме на стіні, в місці розташування розподільчої коробки. Ймовірна причина пожежі - порушення правил пожежної безпеки під час експлуатації електропобутових приладів.

У даному висновку також вказано, що пожежею знищено: АДРЕСА_1 - покрівля та перекриття будинку, побутову техніку, кухонні меблі, речі домашнього вжитку; АДРЕСА_2 - покрівлю будинку, зовнішнє та внутрішнє утеплення стін, каркас другого поверху (дерев`яні елементи та плити OSB), міжкімнатні перегородки, двері та вікна другого поверху з метало пластикового профілю, електроінструмент, будівельний інструмент, силові кабелі електромережі.

Пожежею знищена: АДРЕСА_1 - оздоблення стін та стелі в двох житлових кімнатах та коридорі: АДРЕСА_2 - перекриття між першим та другим поверхами, водостічну систему даху.

Поряд з цим, отримавши акт про пожежу та вказаний висновок, позивачами було помічено помилку у вказаних документах, що полягає у неправильному зазначенні частини житлового будинку, на який перекинулася пожежа від осередку пожежі.

Через що представником позивачів було направлено адвокатський запит на адресу аварійно-рятувального загону ГУ ДСНС України в Черкаській області з проханням: Надати належним чином завірену копію технічного висновку щодо ймовірної причини виникнення пожежі 23.06.2023 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , приведеного у відповідність до зареєстрованого права власності на житловий будинок та фактичного поділу часток у ньому. Повідомити, що стало причиною загоряння 47/100 частки будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розташованого по АДРЕСА_1 , зокрема частки будинку з прибудовами: А-І, а, а5, А2-І, приміщення № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7.

У відповідь на адвокатський запит, аварійно-рятувальним загоном ГУ ДСНС України в Черкаській області було надано відповідь від 03.08.2023, за змістом якої було відмовлено у видачі нового технічного висновку щодо ймовірної причини виникнення пожежі 23.06.2023 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

У той же час, у листі аварійно-рятувальним загоном ГУ ДСНС України в Черкаській області від 03.08.2023 було надано роз`яснення до змісту технічного висновку № 13/В/03.07.2023 такого змісту:

Розділ висновку «Дата, час, місце пожежі та об`єкт виникнення пожежі» слід читати так: «пожежа виникла 23 червня 2023 року орієнтовно о 10 годині 55 хвилин в приміщенні кухні (будівля а2, приміщення 1-2) житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 »;

Розділ висновку «Обставини виникнення, розвитку та гасіння пожежі» слід читати так: «На момент виникнення пожежі власника частини будинку (будівель а1, а2, а3, А 1-І,) № 9 не було вдома, а власник частини будинку АДРЕСА_3 ) перебувала вдома з малолітніми дітьми. На момент виявлення пожежі полум`я охопило приміщення кухні (будівля а2 приміщення 1-2) та покрівлю будинку № 9 і почало розповсюджуватись на конструкцію фронтону частини будинку № 9 (будівель та прибудов а, А-І, А2 -І). Швидкому розвитку пожежі сприяло пожежне навантаження, що складалось з дерев`яних конструкцій та OSB плит, з. яких було виконано перекриття та другий поверх будинку АДРЕСА_4 );

Розділ висновку «Адреса, організаційно-правова форма власності об`єкта» слід читати так: АДРЕСА_1 . Житловий будинок належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 47/200 частки, ОСОБА_2 47/200 частки та ОСОБА_3 53/100 частки;

Розділ висновку «Наслідки пожежі» слід читати так: пожежею знищено: АДРЕСА_1 (приміщення 1-2,1-3) - покрівля та перекриття будинку, побутову техніку, кухонні меблі, речі домашнього вжитку; АДРЕСА_1 (другий поверх будівель та прибудов А-І, А2-І, а, а5) - покрівлю будинку, зовнішнє та внутрішнє утеплення стін, каркас другого поверху (дерев`яні елементи та плити OSB), міжкімнатні перегородки, двері та вікна другого поверху з металопластикового профілю, електроінструмент, будівельний інструмент, силові кабелі електромережі.

Пожежею пошкоджено: АДРЕСА_1 (будівель та прибудов а3, А 1-І, приміщення 1-4, 1-1) - оздоблення стін та стелі в двох житлових кімнатах та коридорі; АДРЕСА_4 ,а, а5,) - перекриття між першим та другим поверхами, водостічну систему даху;

Розділ висновку «Опис осередку пожежі» слід читати так: враховуючи вищевикладене, можна стверджувати, що горіння виникло в лівій частині, відносно вхідних дверей, приміщення кухні (будівля а2, приміщення 1-2), а саме на стіні, в місці розташування розподільчої коробки (див. фото № 5 додатку № 1).

Ймовірною причиною загоряння 47/100 частки будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розташованого по АДРЕСА_1 , зокрема частки будинку з прибудовами: А-І, а, а5 ,А2 -І, приміщення № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7 описано в технічному висновку № 13/В/03.07.2023 року в розділі «Обставини виникнення, розвитку та гасіння пожежі».

Зазначають, що працівниками ГУ ДСНС у Черкаській області у висновку помилково було вказано, що пожежею було пошкоджено будинок по АДРЕСА_2 . Оскільки вказуючи про пошкодження будинку по АДРЕСА_2 малося на увазі пошкодження сусіднього будинку, яким була частка 47/100 житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Поряд з цим, для визначення причини пожежі, що відбулася 23.06.2023 позивачами замовлено проведення пожежно-технічної експертизи.

Висновком експерта за результатами проведення пожежно-технічної експертизи від 11.08.2023 встановлено, що причиною виникнення пожежі, яка мала місце у домоволодінні позивачів за адресою АДРЕСА_1 , є поширення відкритого полум`я пожежі, що сталася у приміщенні кухні частини будинку відповідача.

Вважають, що відповідач безсумнівно є винуватцем пожежі, що сталася у частині будинку позивачів. Як наслідок, неправомірними діями відповідача позивачам завдано майнової шкоди, у вигляді пошкодження їх частини будинку полум`ям.

Зазначає, що для встановлення вартості ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень від пожежі в частині житлового будинку АДРЕСА_1 , що знаходиться в користуванні та власності позивачів було проведено судову будівельно-технічну експертизу, згідно з якою вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень від пожежі в частині житлового будинку АДРЕСА_1 , що знаходиться в користуванні та власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , станом на дату проведення експертизи становить 1333120 грн (разом з ПДВ).

Також зазначають, що протиправна поведінка відповідача полягає у бездіяльності, а саме недотримання пожежної безпеки власної території та майна. Між протиправною поведінкою відповідача і шкодою є причинний зв`язок. А тому вважають, що вказана сума має бути відшкодована відповідачем на їх користь.

Водночас, внаслідок протиправних дій відповідача, позивачам також завдано моральну шкоду, яка полягає в перенесених моральних переживаннях внаслідок пошкодження їх майна, та враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнали позивачі, їх характеру, та з урахуванням тієї обставини, що позивачі до виконання ремонтних робіт не можуть проживати у будинку пошкодженому пожежею, вони змушені перетерпіти незручності, пов`язані з проживанням в іншому місці та організацією ремонту належного їм нерухомого майна. Моральну шкоду оцінюють в 50000 грн, яку також просять стягнути з відповідача на їхню користь.

Окрім того, позивачі також вказали, що 13.07.2023 звернулися до відповідача із заявою про надання нотаріально посвідченої згоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на проведення капітального ремонту (реконструкції) частини житлового будинку під літерами А-І, а, а5, А2-І, приміщення №2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7 розташованого по АДРЕСА_1 , надати відповідну згоду на отримання будівельного паспорта, а також на виділ в натурі майна, частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , зокрема: будинок з прибудовами: А-І, а, а5, А2-І, приміщення №2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, сараї під літ. Б, Н, Л, П, погріб під літерою В, вбиральня під літерою Г, огорожа під № 1, 3, 5, 7, водо колонка під №6, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Вказані листи були направлені Позивачами 14.07.2023 та були вручені відповідачу 15.07.2023, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення № 084.

Однак, відповідь на заяви позивачів від 13.07.2023 відповідачем так надано і не було.

Водночас, згода на проведення капітального ремонту (реконструкції) частини житлового будинку під літерами А-І, а, а5, А2-І, приміщення № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7 розташованого по АДРЕСА_1 та згода на отримання будівельного паспорта позивачам необхідна для виконання реконструкції своєї частини будинку та її ремонту, що зумовлено пошкодженням частини будинку внаслідок пожежі.

Водночас, зважаючи на не надання відповідачем відповідної згоди, позивачі не можуть провести заходи з реконструкції будинку, що вкрай необхідно для відновлення попереднього стану будинку.

Просили суд стягнути із ОСОБА_3 на корсить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шкоду, завдану внаслідок знищення майна пожежею, у розмірі 1333120 грн та 50000 грн моральної шкоди.

Виділити у спільну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у натурі як окремий та цілий об`єкт нерухомого майна житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, до якого відносяться приміщення в житловому будинку з прибудовами під літ. літ. «А-І», «а», «а5», «А2-І», приміщення під № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, сараї під літ. Б, Н, Л, П, погріб під літерою В, вбиральня під літерою Г, огорожа під №1, 3, 5, 7, водоколонка під № 6, що розташовані по АДРЕСА_1 . А також припинити право спільної часткової власності між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 вересня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шкоду, завдану внаслідок знищення майна пожежею, у розмірі 1333120 грн моральну шкоду в розмірі 30000 грн, витрати за проведення судової пожежно-технічної експертизи в розмірі 8890,06 грн, витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 15294 грн, а всього 1387304,06 грн.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 13331,20 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачами доведено розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до пошкодження майна позивачів внаслідок пожежі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині відшкодування майнової шкоди та стягнення з відповідача на користь позивачів шкоду, завдану внаслідок знищення майна пожежею, у розмірі 1333120 грн.

Суд погодився із доводами позивачів про перенесені ними моральні переживання внаслідок пошкодження їхнього майна, та враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнали позивачі, їх характеру, та з урахуванням тієї обставини, що позивачі до виконання ремонтних робіт не можуть проживати у будинку пошкодженому пожежею, дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача на їхню користь 30000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Суд також дійшов висновку, що будинок АДРЕСА_1 належить позивачам та відповідачу на праві спільної часткової власності, із розміром часток 47/100 та 53/100 відповідно. Виділення вказаних часток в натурі й припинення права на частки у спільному майні не здійснювалося. Відтак позивачам належить ідеальна частка у майні, тобто частка, яка не виділена в натурі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_4 просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 вересня 2024 року в частині задоволення вимог позивачів і ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити повністю в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги покази свідків з боку відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які в судовому засіданні підтвердили факт пожежі в їхньому будинку, проте самої причини незнають, жодних інших пояснень, аргументів з боку вказаних свідків суд у рішенні не вказав та до уваги не взяв.

Вважає, що акт про пожежу та технічний висновок з роз`ясненними аварійно-рятувального загону ГУ ДСНС України в Черкаській області не підтверджують наявність вини відповідача у завданні матеріальної шкоди, оскільки містять лише інформацію щодо факту пожежі, неточного обсягу пошкоджень, а також щодо ймовірної причини її виникнення без з`ясування точної причини. Кола винних осіб за фактом пожежі не встановлено, в тому числі винною особою відповідач ОСОБА_3 у вказаних документах не значиться, так само як і не зазначено, які саме вимоги правил пожежної безпеки ймовірно порушив саме відповідач ОСОБА_3 із посиланням на норми чинного законодавства, що регулюють правила пожежної безпеки.

Тому покази свідків та вказані документи, на думку скаржника, не є належними та допустимими доказами по справі.

Також вважає, що надані позивачами висновки експертиз також не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони, за відсутності доказів причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та настанням збитків правового значення для відповідача та суду першої інстанції не мають.

Крім того, позивачами не надано жодних доказів звернення до правоохоронних органів за фактом пожежі, доведення провини відповідача ОСОБА_3 у виникненні пожежі, притягнення його до відповідальності. Тобто відсутні докази, що завданий матеріальний збиток завданий саме відповідачем, тому всі звинувачення є надуманими та хибними.

Отже, на думку скаржника, позивачі як співвласники також мають нести відповідальність за пожежну безпеку на території їхнього домоволодіння спільно з відповідачем.

Крім того, ще до звернення до суду з даним позовом, позивачі ще влітку 2023 року здійснили реконструкцію та ремонт своєї частини будинку.

Також позивачами не надано жодного доказу завдання їм моральної шкоди, а тому вимоги в цій частині є теж недоведеними.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Савоста С. В. просить суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 вересня 2024 року залишити без змін.

Зазначає, що доводи скаржника, що надані позивачами докази є неналежними та не доводять позовні вимоги є безпідставними, оскільки акт і технічний висновок містять всі відомості про причини та місце виникнення пожежі.

Скажник вводить суд в оману, що допитані працівники ДСНС не повідомляли у судовому засіданні про причини відповідної пожежі.

Вважає, що оскільки саме в частині домоволодіння відповідача сталася пожежа, саме він як власник частини будинку, яка стала осередком пожежі повинен відшкодовувати збитки.

Фактичні обставини справи

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно житловий будинок розташований по АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності подружжя позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яким на праві приватної власності належить 47/100 частки вказаного житлового будинку, інша частка вказаного житлового будинку у розмірі 53/100 перебуває у спільній частковій власності відповідача ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 9-10).

З договору купівлі-продажу житлового будинку від 19 квітня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1176, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та технічного паспорту на садовий (індивідуальний) житловим будинком АДРЕСА_1 вбачається, що позивачі мають у власності та користувалися частиною будинку з прибудовами під літерами: А-І, а, а 5, А2-І, приміщення № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7 (т. 1 а.с. 11-17).

Частина будинку по АДРЕСА_1 з прибудовами під літерами: А-1, а, а5, А2-І, приміщення № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7 розташовується на земельній ділянці кадастровий номер :03:004:0260, яка належить на праві спільної часткової власності позивачам, тобто 1/2 частки земельної ділянки належить ОСОБА_1 та 1/2 частки земельної ділянки належить ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 18).

Відповідно до акту про пожежу від 23.06.2023, складеного посадовими особами ГУ ДСНС у Черкаській області, 23.06.2023 орієнтовно о 10 год. 55 хв. у приміщенні кухні частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві часткової власності ОСОБА_3 , виникла пожежа (т. 1 а.с. 34).

03.07.2023 аварійно-рятувальним загоном ГУ ДСНС України в Черкаській області затверджено технічний висновок №13/В/03.07.2023 щодо ймовірної причини виникнення пожежі 23.06.2023 за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 36-41).

Відповідно до цього висновку, встановлено, що осередок пожежі, що виникла 23.06.2023 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться в лівій частині відносно вхідних дверей, приміщення кухні, а саме на стіні, в місці розташування розподільчої коробки.

Пожежа, що виникла 23.06.2023 у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 ймовірно виникла внаслідок порушення правил пожежної безпеки під час експлуатації електропобутових приладів.

Вказано, що пожежею знищено: АДРЕСА_1 - покрівля та перекриття будинку, побутову техніку, кухонні меблі, речі домашнього вжитку; АДРЕСА_2 - покрівлю будинку, зовнішнє та внутрішнє утеплення стін, каркас другого поверху (дерев`яні елементи та плити OSB), міжкімнатні перегородки, двері та вікна другого поверху з метало пластикового профілю, електроінструмент, будівельний інструмент, силові кабелі електромережі.

Пожежею пошкоджено: АДРЕСА_1 - оздоблення стін та стелі в двох житлових кімнатах та коридорі; АДРЕСА_2 - перекриття між першим та другим поверхами, водостічну систему даху.

Поряд з цим, отримавши акт про пожежу та вказаний висновок, позивачами було помічено помилку у вказаних документах, що полягає у неправильному зазначенні частини житлового будинку, на який перекинулася пожежа від осередку пожежі.

Через що представником позивачів було направлено адвокатський запит на адресу аварійно-рятувального загону ГУ ДСНС України в Черкаській області (т. 1 а.с. 44).

У відповідь на адвокатський запит, аварійно-рятувальним загоном ГУ ДСНС України в Черкаській області було надано відповідь від 03.08.2023, за змістом якої було відмовлено у видачі нового технічного висновку щодо ймовірної причини виникнення пожежі 23.06.2023 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 45).

У листі аварійно-рятувальним загоном ГУ ДСНС України в Черкаській області від 03.08.2023 надано також роз`яснення до змісту технічного висновку № 13/В/03.07.2023 такого змісту:

Розділ висновку «Дата, час, місце пожежі та об`єкт виникнення пожежі» слід читати так: «пожежа виникла 23 червня 2023 року орієнтовно о 10 годині 55 хвилин в приміщенні кухні (будівля а2, приміщення 1-2) житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 »;

Розділ висновку «Обставини виникнення, розвитку та гасіння пожежі» слід читати так: «На момент виникнення пожежі власника частини будинку (будівель а1, а2, а3, А 1-І,) № 9 не було вдома, а власник частини будинку АДРЕСА_3 ) перебувала вдома з малолітніми дітьми. На момент виявлення пожежі полум`я охопило приміщення кухні (будівля а2 приміщення 1-2) та покрівлю будинку №9 і почало розповсюджуватись на конструкцію фронтону частини будинку № 9 (будівель та прибудов а, А-І, А2 -І). Швидкому розвитку пожежі сприяло пожежне навантаження, що складалось з дерев`яних конструкцій та OSB плит, з яких було виконано перекриття та другий поверх будинку АДРЕСА_4 );

Розділ висновку «Адреса, організаційно-правова форма власності об`єкта» слід читати так: АДРЕСА_1 . Житловий будинок належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 47/200 частки, ОСОБА_2 47/200 частки та ОСОБА_3 53/100 частки;

Розділ висновку «Наслідки пожежі» слід читати так: Пожежею знищено: АДРЕСА_1 (приміщення 1-2,1-3) - покрівля та перекриття будинку, побутову техніку, кухонні меблі, речі домашнього вжитку; АДРЕСА_1 (другий поверх будівель та прибудов А-І, А2-І,а, а5) - покрівлю будинку, зовнішнє та внутрішнє утеплення стін, каркас другого поверху (дерев`яні елементи та плити OSB), міжкімнатні перегородки, двері та вікна другого поверху з металопластикового профілю, електроінструмент, будівельний інструмент, силові кабелі електромережі.

Пожежею пошкоджено: АДРЕСА_1 (будівель та прибудов а3, А 1-І, приміщення 1-4, 1-1) - оздоблення стін та стелі в двох житлових кімнатах та коридорі; АДРЕСА_4 ,а, а5,) - перекриття між першим та другим поверхами, водостічну систему даху;

Розділ висновку «Опис осередку пожежі» слід читати так: Враховуючи вищевикладене, можна стверджувати, що горіння виникло в лівій частині, відносно вхідних дверей, приміщення кухні (будівля а2, приміщення 1-2), а саме на стіні, в місці розташування розподільчої коробки (див. фото № 5 додатку № 1).

Ймовірною причиною загоряння 47/100 частки будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розташованого по АДРЕСА_1 , зокрема частки будинку з прибудовами: А-І, а, а5 ,А2 -І, приміщення № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7 описано в технічному висновку №13/В/03.07.2023 року в розділі «Обставини виникнення, розвитку та гасіння пожежі».

Згідно з висновком експерта за результатами проведення пожежно-технічної експертизи від 11.08.2023 осередок досліджуваної пожежі знаходився на поверхні горючого матеріалу, який перебував на газовій плиті (над пальником) встановленій у приміщенні кухні частини приватного будинку ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 55 -66).

Причиною виникнення пожежі, яка мала місце у домоволодінні родини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , послужило поширення відкритого полум`я пожежі, що сталася у приміщенні кухні частини приватного будинку ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Джерелом запалювання, внаслідок дії якого сталась пожежа у домоволодінні родини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 послужило відкрите полум`я пожежі, яка сталася 23.06.2023 у частині приватного будинку ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 18.08.2023 № 15-231, технічною причиною пожежі, що виникла в житловому будинку АДРЕСА_1 23.06.2023, є поширення відкритого полум`я від поверхні горючого матеріалу, який перебував на газовій плиті (над пальниками), встановленій у приміщенні кухні частини приватного будинку ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 67-91).

Розрахунок вартості ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень від пожежі в частині житлового будинку АДРЕСА_1 , що знаходиться в користуванні та власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виконано за результатами проведеного візуального-інструментального обстеження з врахуванням наведеного у дослідницькій частині висновку. Вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень від пожежі в частині житлового будинку АДРЕСА_1 , що знаходиться в користуванні та власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , станом на дату проведення експертизи становить 1333120 (один мільйон триста тридцять три тисячі сто двадцять) грн (разом з ПДВ).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскаржуючи рішешення суду першої інстанції ОСОБА_3 просив суд скасувати рішення в частині задоволення вимог позивачів, тобто рішення суду оскаржується в частині позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в іншій частині рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 вересня 2024 року не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частинами 4, 5 ст. 319 ЦК України зазначено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Тобто, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 322 ЦК України).

Нормами ст.ст. 151, 156, 177 ЖК України визначено, що громадяни (власники, наймачі, члени їх сімей) зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.

Частиною 6 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму.

Судом установлено, що житловий будинок розташований по АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності подружжя позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яким на праві приватної власності належить 47/100 частки вказаного житлового будинку, інша частка вказаного житлового будинку у розмірі 53/100 перебуває у спільній частковій власності відповідача ОСОБА_3 .

При цьому, позивачі користувалися частиною будинку з прибудовами під літерами: А-І, а, а5, А2-І, приміщення № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, інша частина будинку перебуває у власності відповідача, власники кожної з частин мають власні виходи з будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 орієнтовно о 10 год. 55 хв. у приміщенні кухні частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві часткової власності відповідачу ОСОБА_3 , виникла пожежа, що підтверджується актом про пожежу від 23.06.2023 складеним посадовими особами ГУ ДСНС у Черкаській області.

03.07.2023 аварійно-рятувальним загоном ГУ ДСНС України в Черкаській області затверджено технічний висновок № 13/В/03.07.2023 щодо ймовірної причини виникнення пожежі 23.06.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , а 03.08.2023 було надано роз`яснення до змісту технічного висновку № 13/В/03.07.2023.

Вказаним технічним висновком та роз`ясненням, зокрема встановлено, що пожежа виникла 23 червня 2023 року орієнтовно о 10 годині 55 хвилин в приміщенні кухні (будівля а2, приміщення 1-2) житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На момент виникнення пожежі власника частини будинку (будівель а1, а2, а3, А 1-І,) № 9 не було вдома, а власник частини будинку АДРЕСА_3 ) перебувала вдома з малолітніми дітьми. На момент виявлення пожежі полум`я охопило приміщення кухні (будівля а2 приміщення 1-2) та покрівлю будинку № 9 і почало розповсюджуватись на конструкцію фронтону частини будинку № 9 (будівель та прибудов а, А-І, А2 -І). Швидкому розвитку пожежі сприяло пожежне навантаження, що складалось з дерев`яних конструкцій та OSB плит, з. яких було виконано перекриття та другий поверх будинку № 9 (будівель та прибудов а, А- І,А2 -І); осередок якої знаходиться в лівій частині відносно вхідних дверей, приміщення кухні, а саме на стіні, в місці розташування розподільчої коробки.

Пожежа ймовірно виникла внаслідок порушення правил пожежної безпеки під час експлуатації електропобутових приладів.

На підтвердження своїх вимог, позивачами було надано суду висновокпожежно-технічної експертизи від 11.08.2023 згідно з яким осередок досліджуваної пожежі знаходився на поверхні горючого матеріалу, який перебував на газовій плиті (над пальником) встановленій у приміщенні кухні частини приватного будинку ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , а її причиною послужило поширення відкритого полум`я пожежі, що сталася у приміщенні кухні частини приватного будинку ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Джерелом запалювання, внаслідок дії якого сталась пожежа у домоволодінні родини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 послужило відкрите полум`я пожежі, яка сталася 23.06.2023 у частині приватного будинку ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_3 не надав будь-яких доказів спростування наданих позивачем доказів, а саме, акту про пожежу від 23.06.2023, технічного висновку №13/В/03.07.2023 та висновку пожежно-технічної експертизи від 11.08.2023. Крім того, ні в суді першої інстанції, ні під час перегляду справи апеляційним судом ОСОБА_3 не заявлялось клопотань про проведення екпертизи.

Внаслідок пожежі позивачам завдані збитки, розмір яких встановлено висновком судової будівельно-технічної експертизи від 18.08.2023 № 15-231, вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень від пожежі в частині житлового будинку АДРЕСА_1 , що знаходиться в користуванні та власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , станом на дату проведення експертизи становить 1333120 (один мільйон триста тридцять три тисячі сто двадцять) грн. (разом з ПДВ).

Як висновок пожежно-технічної експертизи від 11.08.2023, так і висновок судової будівельно-технічної експертизи від 18.08.2023 № 15-231, складені з дотриманням вимог, передбачених ст. 106 ЦПК України, та є допустимими доказами в розумінні ст. 78 ЦПК України, експерти Віктор Фонрабе та Олександр Калашніков були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

За змістом ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди - один із способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених ст. 16 ЦК України.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Розглядаючи спір про відшкодування заподіяної шкоди, суд повинен з`ясувати наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що включає неправомірність поведінки, наявність матеріальних втрат та їх розміру (збитків), причинного зв`язку між неправомірною поведінкою та заподіяними збитками.

До істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, а відповідач має спростувати наявність своєї вини.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавала шкоди.

Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності.

Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Матеріалами справи встановлено, що причиною виникнення пожежі, яка мала місце у домоволодінні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , є поширення відкритого полум`я від поверхні горючого матеріалу, який перебував на газовій плиті (над пальниками), що сталася у приміщенні кухні частини будинку ОСОБА_3 , а причиною її ймовірно стало порушення правил пожежної безпеки під час експлуатації електропобутових приладів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що причина пожежі не встановлена та відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями відмовідача та наслідками у вигляді пожежі, не підтверджене жодними доказами.

Отже, судом вірно зазначено, що відповідачем не надано належних доказів, які б спростовували вимоги позивачів і надані ними докази про те, що пошкодження майна сталося у наслідок пожежі, осередком якої є майно відповідача, за пожежну безпеку якого він відповідає як власник.

Цим самим спростовуються також доводи апеляційної скарги про те, що позивачі не надали доказів, а суд не встановив, якими неправомірними діями та з якої вини відповідач завдав позивачу шкоди.

До подібних висновків щодо відповідальності власника майна за пожежу дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 листопада 2022 року у справі № 372/1652/18, провадження № 14-115цс21 (mutatis mutandis).

Розмір майнової шкоди, який встановлено висновком судової будівельно-технічної експертизи від 18.08.2023 № 15-231, також не було спростовано ОСОБА_3 .

Вирішуючи вимоги позивача у частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції вірно врахував, що згідно із положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

В постанові Касаційного цивільного Суду Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 496/1691/19 зазначено, що тлумачення ст. 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завддано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (див. ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2019 року в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 61-28299св18), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2022 року у справі № 569/20510/19 (провадження № 61-13787св20).

З урахуванням встановлених обставин під час розгляду справи щодо складу цивільного правопорушення, за наявності якого наступає відповідальність заподіювача шкоди, у тому числі й моральної, колегія суддів погоджується із висновками про обґрунтованість таких вимог позивачів.

Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зв`язку з пошкодження їхнього майна, та враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнали позивачі, їх характеру, та з урахуванням тієї обставини, що позивачі до виконання ремонтних робіт не можуть проживати у будинку пошкодженому пожежею, вони змушені перетерпіти незручності, пов`язані з проживанням в іншому місці та організацією ремонту належного їм нерухомого майна зазнали істотних переживань.

Встановлені обставини переконливо свідчать про те, що у зв`язку з пошкодженням майна позивачам була заподіяна моральна шкода.

При визначенні розміру моральної (немайнової) шкоди, суд вірно врахував характер та обсяг страждань, яких зазнали позивачі, характер немайнових втрат, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та стягнув на їх користь моральну шкоду у розмірі 30000 грн.

Колегія суддів погоджується із тим, що такий розмір відшкодування цілком відповідає вимогам розумності та справедливості, які згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦПК України відносяться до загальних засад цивільного законодавства.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги не встановлені.

Щодо судових витрат за наслідками апеляційного перегляду, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Враховуючи, що ОСОБА_3 оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог, тому за подачу апеляційної скарги скаржникам необхідно було сплатити 19996,80 грн (13331,20 грн *150%).

На ряду з цим слід врахувати, що ухвалою Черкаського апеляційного суду від 07 листопада 2024 року було задовольно клопотання ОСОБА_3 про відстрочення сплати судового збору. Відстрочено ОСОБА_3 сплату судового збору за подачу апеляційної скарги до ухвалення Черкаським апеляційним судом рішення за результатами апеляційного перегляду справи.

В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає, з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягнення 19996,80 грн за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 вересня 2024 року, в оскаржуваній частині, - залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 19996,80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 30 грудня 2024 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

О. М. Новіков