Справа № 203/4398/23
Провадження № 2-др/203/16/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ДОДАТКОВЕ)

17.06.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Сядро Г.Г.,

за участі:

представника позивача (заявника) ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача (заявника) про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,

встановив:

03.06.2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_3 (представник позивача адвокат Хоменко А.С.) із заявою про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі №203/4398/23 за позовом ОСОБА_3 до Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, в якій просить суд:

- прийняти додаткове рішення про стягнення з Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн.

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

В обґрунтування вимог заяви представник позивача зазначив, що судом першої інстанції не було прийнято рішення про стягнення судових витрат на правову допомогу. У прохальній частині позовної заяви позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 9000,00 грн, та всі необхідні докази були додані до позову.

Тому, з урахуванням положень ст. 270 ЦПК України, представник позивача звертається до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.

Представник відповідача не подала до суду письмові заперечення проти заяви про ухвалення додаткового рішення, а так само і заяву про зменшення розміру вимог заяви.

Під час судового засідання представник позивача підтримав вимоги заяви та просив суд їх задовольнити, підстави звернення до суду із заявою пояснив суду таким чином, як про це вказано вище. Також представник позивача зазначив, що заява про ухвалення додаткового рішення може бути подана протягом трьох років, відведених законом для виконання рішення суду.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення вимог заяви та просила суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, та заявлена сума відшкодування витрат на правничу допомогу, на думку представника відповідача, є завищеною.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Судове засідання з розгляду заяви було призначене судом на 17.06.2024 року, в яке з`явились всі учасники справи.

Під час судового розгляду справи суд заслухав усні пояснення учасників справи по суті вимог заяви, дослідив письмові докази, що містяться в матеріалах справи, та 17.06.2024 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2023 року було повністю задоволено позов ОСОБА_3 до Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, визнано протиправним та скасовано наказ Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» № 289/н від 13.07.2023 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності головного інженера структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» ОСОБА_3 щодо оголошення йому догани, відповідно до ст. 147 КЗпП України, стягнуто з Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (місцезнаходження: 49038, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108; ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Постановою Дніпровського апеляційного суду 09.04.2024 року було залишено без задоволення апеляційну скаргу представника Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», а рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2023 року без змін.

У позовній заяві від 11.08.2023 року представник позивача адвокат Хоменко А.С. вказав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, які складають, зокрема, 9000,00 грн витрати на правову допомогу. На підтвердження вказаних тверджень представник позивача надав суду копії: договору про надання правової допомоги №21/07/23-ДН від 21.07.2023 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Приват юрист» в особі заступника керівника ОСОБА_1 (Адвокатське об`єднання) та ОСОБА_3 (клієнт), про надання Адвокатським об`єднанням правової допомоги клієнту; акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №21/07/23-ДН від 21.07.2023 року на суму 9000,00 грн; квитанції від 21.07.2023 року на суму 3000,00 грн, за якою ОСОБА_3 вніс Адвокатському об`єднанню «Приват юрист» оплату у розмірі 3000,00 грн на підставі договору про надання правової допомоги №21/07/23-ДН від 21.07.2023 року; ордера на надання правничої (правової) допомоги від 21.07.2023 року, виданого на підставі договору про надання правової допомоги №21/07/23-ДН від 21.07.2023 року.

За умовами договору, за послуги, що надаються Адвокатським об`єднанням, клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню гонорар, остаточний розмір якого та порядок оплати встановлюється, згідно з актом приймання-передачі наданих послуг (п.3.1 розділу 3 договору).

Витрати Адвокатського об`єднання, понесені у зв`язку із виконанням доручень клієнту (поїздки, відрядження, поштові витрати, оплати державного мита та інші витрати) оплачуються клієнтом не пізніше наступного дня, згідно з виставленим Адвокатським об`єднанням рахунком (який може бути як в усній, так і в письмовій формі) (п. 3.3 розділу 3 договору).

Відповідно до умов акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №21/07/23-ДН від 21.07.2023 року, сторони за договором домовились, що вартість послуг за договором становить: 9000,00 грн (п. 1 акту). Сторони погодили надання та оплату таких юридичних послуг: надання консультації з правових питань, що стосуються трудового законодавства, 1 година 1000,00 грн, підготовка та подача позовної заяви про визнання протиправним та скасування наказу регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» від 13.07.2023року №289/н про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3 8 годин 8000,00 грн, загалом 9000,00 грн (п. 2 акту). Цей Акт прийому-передачі наданих послуг є підставою для їх оплати в порядку і строки, встановлені договором (п. 4 акту). Оплата послуг за вказаним договором здійснюється в такому порядку: 3000 гривень сплачуються в день укладення договору, 3000 гривень сплачується до 21.08.2023 року, 3000 гривень сплачуються до 21.09.2023 року (п. 5 акту). Цим актом сторони підтверджують, що відповідно до умов договору надання правової допомоги від 21.07.2023 року роботу виконано (надано послуги) повністю, жодних претензій та зауважень щодо надання правової допомоги у сторін немає (п. 6 акту).

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень частин 1 - 6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 2, 3, 4, 8, 10 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо , зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати .

Аналіз викладених вище норм ЦПК України вказує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 3, ч. 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-VI, договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до п. 6, п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ст. ст. 19, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону №5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також відповідно до ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Отже, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 №904/4507/18, провадження №12-171гс19). При цьому у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (постанова ВП ВС від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, провадження №12-14гс22).

Аналіз викладеного вище вказує, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Відповідно до положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються: складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Суд бере до уваги те, що для вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Верховного Суду від 02.10.2019 року, справа №815/1479/18, додаткова постанова Верховного Суду від 05.09.2019 року, справа №826/841/17, додаткова постанова Верховного Суду від 06.03.2019 року, справа №922/1163/18).

При цьому, як зазначив Верховний Суд, у своїй правовій позиції, викладеній в постанові від 16.04.2020 року по справі №727/4597/19 та яка також враховується судом на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України, адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність, тому до них не можуть бути застосовані положення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Положення «Про форму та зміст розрахункових документів», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року №13 та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року №148. Останні не визначають порядку здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку та не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність. При цьому відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, тому адвокат може видавати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанцію, довідку тощо), який і буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд бере до уваги вказані правові висновки Верховного Суду.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), заява №34884/97, п.30).

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз викладеного вище вказує, що позивачу була надана у справі професійна правнича допомога адвокатом Хоменком М.М. на підставі договору про надання правової допомоги від 21.07.2023 року. Як зазначив представник позивача, позивачу була надана правова допомога у справі №203/4398/23 на суму 9000,00 грн, що підтверджується, зокрема, актом прийму-передачі наданих послуг, квитанцією на суму 3000,00 грн. Водночас суд, вирішуючи вимоги заяви позивача, бере до уваги умови договору, якими визначений порядок оплати послуг адвоката та положення акту прийому-передачі наданих послуг, за якими передбачено, що 3000 грн сплачуються клієнтом в день укладення договору, тобто 21.07.2023 року, 3000 грн до 21.08.2023 року, 3000 грн до 21.09.2023 року.

На підтвердження сплати гонорару адвоката сторона позивача надала суду копію квитанції від 21.07.2023 року у розмірі 3000,00 грн. Проте позивач не надав суду доказів дотримання ним умов договору та сплати витрат на правничу допомогу в іншій частині, тобто у розмірі 6000,00 грн, з огляду на те, що в акті встановлено порядок їх сплати. Крім того, суд бере до уваги те, що справу було розглянуто судом першої інстанції 12.10.2023 року, а переглянуто судом апеляційної інстанції 09.04.2024 року. Тобто позивач не був позбавлений права подати до суду докази сплати ним витрат на професійну правничу допомогу в іншій частині у розмірі 6000,00 грн, в тому числі разом із заявою про ухвалення додаткового рішення від 03.06.2024 року. Проте таких доказів стороною позивача подано не було, а усні пояснення представника позивача про те, що позивач дійсно сплатив ці грошові кошти у загальному розмірі 9000,00 грн не є належним та допустимим доказом сплати позивачем цих коштів. Тим більше, що сторони договору про правову допомогу обумовили між собою порядок сплати гонорару адвоката, доказів дотримання якого у повному обсязі суду не надано. При цьому рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо необхідності часткового задоволення вимог заяви, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. Саме таку суму витрат позивача на професійну правничу допомогу суд вважає співмірною, розумною та пропорційною, з огляду на встановлені обставини справи щодо доведення розміру таких витрат.

V. Висновки суду за результатами розгляду заяви.

З огляду на встановлені судом обставини справи, докази, надані позивачем на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення та відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн, з урахуванням критеріїв співмірності, розумності та пропорційності, а у задоволенні іншої частини вимог заяви слід відмовити.

Тому суд вважає за необхідне частково задовольнити заяву позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, про що слід ухвалити додаткове рішення в цивільній справі.

Керуючись статтями 3-13, 133, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

Заяву представника позивача (заявника) про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності задовольнити частково.

Стягнути з Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (місцезнаходження: 49038, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108; ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок).

У задоволенні іншої частини вимог заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 24.06.2024 року.

Суддя Ф.М. Ханієва