Справа № 458/17/23 Головуючий у 1 інстанції Ференц Р.І.
Провадження № 22-з/811/293/24 Доповідач в 2-й інстанції Бойко С. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Зеліско-Чемерис К.Р.,

з участю: представника ОСОБА_1

ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за апеляційними скаргами ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на рішення Турківського районного суду Львівської області від 23 серпня 2023 року та апеляційною скаргою ОСОБА_3 на додаткове рішення Турківського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна, набутого за час спільного проживання,

встановив:

Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 23 серпня 2023 року, з урахуванням виправленої у рішенні описки ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 31 серпня 2023 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_1 однією сім`єю без шлюбу в період часу з 01.06.2013 року по 01.12.2022 року.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 про визнання квартири спільною сумісною власністю сторін та її поділ, а також у стягненні судових витрат відмовлено.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 11 січня 2023 року, у виді накладення арешту на 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , скасовано.

Додатковим рішенням Турківського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2023 року стягнуто з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 38000 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішення Турківського районного суду Львівської області від 23 серпня 2023 року та додаткове рішення Турківського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2023 року оскаржив позивач ОСОБА_3 в частині відмовлених позовних вимог та в частині розподілу судових витрат.

Відповідач ОСОБА_1 оскаржила рішення Турківського районного суду Львівської області від 23 серпня 2023 року в частині задоволеної позовної вимоги позивача.

Постановою Львівського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Турківського районного суду Львівської області від 23 серпня 2023 року в частині розподілу судових витрат змінено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1073 гривень 60 копійок та витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 гривень.

В решті рішення суду залишено без змін.

Додаткове рішення Турківського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2023 року в частині визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , змінено, зменшивши його до 10000 гривень.

В решті додаткове рішення суду залишено без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

09.10.2024 року позивачем ОСОБА_3 надіслано до апеляційного суду заяву, в якій він просить ухвалити додаткове рішення в даній справі про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на його користь судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи апеляційним судом в розмірі 14350 грн., що становить половину гонорару адвоката за надання правничої допомоги в апеляційному суді (28700 грн. : 2 =14350 грн.), оскільки апеляційним судом частково задоволено його апеляційні скарги.

При цьому, позивач посилався на те, що у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 ним було зроблено заяву в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України про те, що протягом п`яти днів після ухвалення апеляційним судом рішення ним будуть подані докази на підтвердження понесених витрат.

Окрім того, просив суд поновити йому строк на подання такої заяви, покликаючись на те, що повний текст постанови апеляційного суду отримав 07.10.2024 року, хоча заяву про надіслання копії постанови подав до суду 20.09.2024 року.

09.12.2024 року відповідачкою ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Кравчука П.І. подано до суду заперечення на клопотання (заяву) позивача.

У судове засідання апеляційного суду сторона позивача не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи позивач був належним чином повідомлений, тому, відповідно до вимог ч.4 ст.270, ч.2 ст.372 ЦПК України, справу розглянуто у його відсутності.

Заслухавши пояснення сторони відповідача в заперечення заяви, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість заявлених вимог, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною другою статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону й те, що до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції сторона позивача зробила відповідну заяву про компенсацію витрат на правничу допомогу, проте, докази на підтвердження такого виду витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду не подала, а наведеною вище нормою процесуального закону не передбачено поновлення цього строку, до того ж, представник позивача був присутній при проголошенні короткого судового рішення, тому заяву позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції, необхідно залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст.141, 270, 389 ЦПК України, суд

ухвалив:

заяву ОСОБА_3 про стягнення витрат на правничу допомогу, понесених в апеляційному суді, залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Повний текст ухвали складений 16 грудня 2024 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич