П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 грудня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Джуги С.Д.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Таскомбанк» на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 вересня 2024 року про забезпечення позову до подання позовної заяви, постановлену суддею Логойда І.В., у справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Радь Іван Іванович про забезпечення позову до пред`явлення позову

встановив:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову.

Заяву мотивує тим, що 24.10.2007 року між Відкритим АТ «БАНК УНІВЕРСАЛЬНИЙ», з однієї сторони, та ОСОБА_1 , з іншої сторони, укладено кредитний договір №06/2055К-07 від 24.10.2007 року. Разом із тим, з метою забезпечення виконання позивачем своїх зобов`язань, що виникають за кредитним договором №06/2055К-07 від 24.10.2007 року, 24.09.2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Сабов О.І. та зареєстрованого в реєстрі за №3224. Згідно пункту 1.2.1. договору іпотеки вбачається, що предметом іпотеки є салон краси, реконструйований з власних приміщень №3 та №4, загальною площею 141,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з неможливістю ОСОБА_1 виконувати свої зобов`язання за кредитним договором на умовах реструктуризації, між банком та позивачем укладено та підписано необхідні зміни до кредитного договору 17.08.2009 року, 29.12.2010 року та 18.12.2012 року до договору іпотеки.

04.03.2015 року через неналежне виконанням ОСОБА_1 своїх договірних зобов`язань, ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №06/205 5К-07 від 24.10.2007 року в сумі 805 015 гривень 81 коп., в результаті чого 07.04.2015 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області відкрито провадження у справі №308/2494/15-ц.

Наголошує, що станом на момент звернення ОСОБА_1 із даною заявою про забезпечення позову, рішення суду за результатом розгляду справи №308/2494/15-ц не набуло законної сили, остаточна сума заборгованості не визначена. У свою чергу, 05.05.2021 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на адресу ОСОБА_1 подано лист за вих.№1176/ДЗ, відповідно до якого повідомляється, що з 29.04.2021 року всі права вимоги за кредитним договором №06/2055К-07 від 24.10.2007 року, разом з усіма змінами, доповненнями і додатковими угодами до нього, а також права за договорами забезпечення, у тому числі поруки, які забезпечують виконання зобов`язань за кредитним договором №06/2055К-07, перейшли від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до АТ «ТАСКОМБАНК».

20.05.2021 року AT «ТАСКОМБАНК» до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в межах справи №308/2494/15-ц подано заяву про заміну сторони у справі за результатом розгляду якої ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», як позивача, на підставі ухвали від 03.09.2021 року замінено його правонаступником АТ «ТАСКОМБАНК».

У липні 2021 року ОСОБА_1 від АТ «ТАСКОМБАНК» отримано повідомлення - вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору від 12.07.2021.

Разом із тим, на початку січня 2022 року позивачу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що 20.08.2021 року приватним нотаріусом Деяк К. К. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 59965340 від 20.08.2021 року, згідно якого вирішено зареєструвати право власності на належне позивачу нежитлове приміщення, салон краси, за АТ «ТАСКОМБАНК», а підставою для вчинення відповідної державної реєстрації слугував, зокрема, договір іпотеки.

В подальшому, у квітні 2024 року АТ «ТАСКОМБАНК» на користь ОСОБА_3 на підставі договору купівлі - продажу від 04.04.2024, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсоха С.С., здійснено продаж предмета іпотеки.

ОСОБА_1 вважає, що здійснене АТ «ТАСКОМБАНК» звернення стягнення на предмет іпотеки та наступний його продаж на користь ОСОБА_3 є протиправним, а прийняте приватним нотаріусом Розсоха С.С. рішення про державну реєстрацію прав підлягає скасуванню.

Тому, в позивачки є достатні підстави вважати, що в даному випадку існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення поданої ОСОБА_1 позовної заяви, оскільки нежитлове приміщення, салон краси, може бути продано вже новим власником - ОСОБА_3 на користь третіх осіб до набрання законної сили судовим рішенням за результатом вирішення даного спору. Таким чином, з метою належного захисту прав та інтересів позивача є необхідність у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на вказане нерухоме майно. Відповідний захід забезпечення позову буде співмірним та відповідатиме заявленим позовним вимогам, оскільки дане обмеження права власності змусить невідкладно та в повній мірі виконати рішення суду, яким спір буде вирішено по суті, що буде наслідком повернення у власність позивача належного йому майна та одночасного відновлення тривалого порушення прав.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 18 вересня 2024 року заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено частково.

Суд мотивував свою ухвалу тим, що доводи позивачки є обґрунтованими та підставними, оскільки накладення арешту шляхом заборони відчуження нежитлового приміщення, тобто салону краси, в даному випадку, буде співмірним та відповідатиме заявленим позовним вимогам.

Не погоджуючись з судовим рішенням АТ «Таскомбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду і постановити нову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити повністю.

Вважає, що суд першої інстанції постановив ухвалу, яка є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з грубим порушенням норм матеріального права.

В своїх доводах посилається на те, що майно, яке було предметом договору іпотеки було набуто банком правомірно і в подальшому так само правомірно було продане ОСОБА_3 .

Зазначає, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем нерухомого майна і ухвалою про накладення арешту на таке майно порушуються його законні права щодо розпорядження таким майном.

ОСОБА_1 не обґрунтувала та не надала суду доказів, що ОСОБА_3 має намір відчужити дане нерухоме майно, а також не вказала яким чином подальше відчуження може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

Апелянт просить звернути увагу, що ОСОБА_1 подала два позови із аналогічними позовними вимогами, що є очевидним і грубим порушенням процесуального права, а також позивач вже зверталася з аналогічним позовом.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , вказує, що доводи АТ «Таскомбанк» є необґрунтованими, а підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Вважає, що, в даному випадку, забезпечення позову шляхом накладення арешту на відчуження нерухомого майна є співмірним, оскільки є достатні підстави вважати, що ОСОБА_3 може в будь-який момент відчужити таке майно, що в подальшому може призвести до ускладнення виконання рішення суду або неможливості такого виконання.

Щодо тверджень АТ «Таскомбанк» про те, що позивачем подано до суду два позови із аналогічними позовними вимогами, то таке пов`язано з некоректною роботою підсистеми «Електронний суд», а інша позовна заява була повернута позивачу за заявою її представника.

Зазначає, що із аналогічним позовом до суду ОСОБА_1 не зверталася, оскільки в справі, на яку посилається апелянт інший предмет спору, а саме скасування рішення державного нотаріуса про реєстрацію прав та обтяжень.

У дане судове засідання з`явився адвокат Матіко С.Р., який діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 .

Від представника ОСОБА_3 адвоката Бойко Б.Б., надійшло клопотання, в якому просить відкласти розгляд справи у зв`язку з його участю в іншому судовому засіданні. Від інших сторін по справі ніяких заяв чи клопотань не надходило.

Оскільки сторони по справі у судове засідання не з`явилися, а матеріалів справи достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, то суд вважає, що таку слід вирішити по суті (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.10.2024 у справі №752/8103/13-ц).

Враховуючи зазначене та керуючись нормою ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла до думки, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову.

24.10.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «БАНК УНІВЕРСАЛЬНИЙ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №06/2055К-07 від 24.10.2007 року, а також укладено договір іпотеки, за яким іпотекодавець передає в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором салон краси, реконструйований з власних приміщень №3 та №4, загальною площею 141,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

18.12.2012 між ОСОБА_1 та ПАТ «Універсал Банк» укладено Договір про внесення змін до договору іпотеки, посвідченого Сабов О.І., приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу.

25.10.2013 між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №11 до Кредитного договору №06/2055К-07 від 24.10.2007.

05.05.2021 ПАТ «Універсал Банк» надіслало ОСОБА_1 повідомлення про відступлення прав вимоги, оскільки з 29.04.2021 всі права вимоги за кредитним договором, доповненнями і додатковими угодами перейшли до АТ «Таскомбанк» на підставі договору факторингу №НІ/11/2-Ф та Договору відступлення прав вимоги.

12.07.2021 АТ «Таскомбанк» надіслало ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлення-вимогу про усунення перешкод основного зобов`язання та/або іпотечного договору та просило погасити кредитну заборгованість за договором у тридцяти денний строк.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (номер інформаційної довідки: 271558905; дата формування: 20.08.2021), не житлове приміщення, салон краси реконструйований з власних приміщень №3 та №4, загальною площею 141,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належить АТ "ТАСКОМБАНК".

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 393159163; дата формування: 02.09.2024), не житлове приміщення, салон краси реконструйований з власних приміщень №3 та №4, загальною площею 141,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_3 .

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Так, під час вирішення питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише покладає на суд обов`язок з`ясовувати наявність спору. Ціллю вжиття заходів забезпечення позову є запобігання ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У постанові ВС у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.12.2020 у справі №756/2609/20 зазначено, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З матеріалів справи слідує, що внаслідок порушення взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №06/2055К-07 від 24.10.2007 та за договором іпотеки, за яким іпотекодавець передає в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором салон краси, реконструйований з власних приміщень №3 та №4, загальною площею 141,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кредитор звернув стягнення на предмет іпотеки та зареєстрував право власності на таке майно 20.08.2021 за собою.

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу серія та номер: 1388, виданого 04.04.2024 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С.С. предмет іпотеки відчужено новому власнику ОСОБА_3 .

Апелянт зазначає, що предмет іпотеки набуто новим власником правомірно, а тому накладення заборони на відчуження ОСОБА_3 такої нерухомості, порушуються його законні права щодо розпорядження цим майном.

Також зазначає, що позивачка не обґрунтувала, не навела достатніх доказів та підстав, що новий користувач ОСОБА_3 має намір відчужити предмет іпотеки.

Апеляційний суд не погоджується з доводами апелянта з огляду на наступне.

Цивільно-процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Забезпечення позову це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосудді і задоволених вимог позивача.

Таке забезпечення необхідне у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення пропущених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся.

Позивач у заяві про забезпечення позову щодо наявності підстав для накладення арешту на предмет іпотеки зазначає, що існують реальні та об`єктивні причини вважати, що таке нерухоме майно може бути в подальшому відчужене новим власником ОСОБА_3 , а таке відчуження призведе до утруднення виконання чи невиконання судового рішення в рамках іншої цивільної справи.

Згідно даних ЄДРСР в Ужгородському міськрайонному суді перебуває на розгляді справа №308/16122/24 про скасування рішення щодо державної реєстрації прав та визнання договору купівлі-продажу серія та номер: 1388, виданого 04.04.2024 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С.С. недійсним.

Посилання апелянта, що ОСОБА_1 подала до суду два позови з тих самих підстав, предметом позову та учасниками є безпідставним, оскільки подання позивачкою двох позовів було причиною некоректної роботи підсистеми «Електронний суд», яка не відображала факт надсилання чи реєстрації позовної заяви в момент її подання 27.09.2024, через що позивачка направила позовну заяву повторно засобами поштового зв`язку. Тому, спочатку було зареєстровано дві аналогічні позовні заяви.

14.10.2024 представником ОСОБА_1 подано заяву про повернення позовної заяви. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 22.10.2024 у справі №308/16732/24 позовну заяву повернуто позивачу. Тобто, на розгляді суду перебуває тільки одна справа за №308/16122/24.

Також помилковим є посилання апелянта, що справа №308/1315/22 та справа №308/16122/24 - аналогічні, тобто, що подано позови з тих самих підстав, предметом позову та учасниками, яких є одинакові.

В справі №308/1315/22 сторонами спору є ОСОБА_1 та АТ «ТАСКОМБАНК», підстава позову здійснення відповідачем протиправного стягнення заборгованості за основним зобов`язанням та одночасне звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто предметом позову є скасування державної реєстрації предмета іпотеки за АТ «ТАСКОМБАНК».

А в справі №308/16122/24 ОСОБА_1 подала позов після подання заяви про забезпечення позову, сторонами в якому є ОСОБА_1 , АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_3 , а підстава позову здійснення протиправного стягнення відповідачем на предмет іпотеки та відчуження ОСОБА_3 , тобто предмет позову визнання недійсним договору купівлі-продажу, згідно якого право власності на предмет іпотеки перейшло до ОСОБА_3 .

Варто зазначити, що Верховним Судом, наразі, вирішується питання відкриття касаційного провадження у справі №308/2494/15-ц за позовом ПАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Таскомбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Тобто, Постанова Закарпатського апеляційного суду у справі №308/2494/15-ц від 24.10.2024, яку намагається оскаржити АТ «Таскомбанк» не набрала законної сили.

Тому, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо накладення арешту на предмет іпотеки. Оскільки, в даному випадку ініційовано декілька проваджень, зокрема: у рамках справи №308/2494/15-ц невідомо остаточної суми заборгованості, у справі №308/16122/24 ставиться під сумнів правомочність договору купівлі продажу на підставі якого ОСОБА_3 набув право власності на предмет іпотеки.

Крім цього, ОСОБА_3 може в будь-який момент відчужити даний предмет іпотеки, що може призвести до труднощів з виконанням судового рішення або неможливістю виконання такого.

Отже, апеляційний суд приходить до обґрунтованих висновків, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм чинного матеріального та процесуального права. Судом взято до уваги, що невжиття таких заходів, як накладення арешту на салон краси, що реконструйований з власних приміщень №3 та №4, загальною площею 141,6 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист, поновлення пропущених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки за захистом яких вона звернулася.

Враховуючи у сукупності наведені доводи, колегія суддів дійшла висновку стосовно того, що вимоги апеляційної скарги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, та у зв`язку із цим ухвала суду підлягає залишенню без змін.

Виходячи з наведеного та керуючись статтями 149, 150, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк», залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 вересня 2024 року про забезпечення позову до подання позовної заяви, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: