Дата документу 17.01.2024 Справа № 333/2788/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/2788/23 Головуючий у 1 інстанції Холод Р.С.
Провадження № 22-ц/807/125/24 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Трофимової Д.А.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2023 року за скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на дії державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С., заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И ЛА:

У квітні 2023 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду зі скаргою на рішення та дії державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С., в якій просила визнати дії державного виконавця Рибалко О.С. неправомірними у зведеному виконавчому провадженні №70848119; скасувати вимогу державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С. від 30.03.2023 року у виконавчому провадженні №70848119; скасувати постанови про накладення штрафу від 04.04.2023 року №70162175, №70162065, №70682608, №70683680.

В обґрунтування свої скарги ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , зазначила, що на виконанні в Комунарському відділі державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавчий лист від 16.09.2022 року №333/7631/21, виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя, про встановлення бабусі ОСОБА_3 та дідусю

ОСОБА_4 графіку спілкування з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , один раз на місяць третя субота з 10:00 до 18:00 годин неділі з ночівлею онука за місцем проживання баби та діда; щосереди з 16:00 до 20:00 години з можливістю забирати онука з дитячого садочка; протягом п`яти днів літнього відпочинку з можливістю за бажанням дитини відвідувати місця проживання бабусі та дідуся. У вказаних виконавчих провадженнях ОСОБА_1 є боржником. 08.04.2023 року на адресу проживання ОСОБА_1 надійшли постанови державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С. про накладення штрафу від 04.04.2023 року №70162175, №70162065, №70682608, №70683680 за невиконання 29.03.2023 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя. Також, 08.04.2023 року ОСОБА_1 отримала вимогу державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С. від 30.03.2023 року у виконавчому провадженні №70848119 із зобов`язанням з`явитися 05.04.2023 року разом із сином до відділу. Акт державного виконавця про порушення від 29.03.2023 року ОСОБА_1 не отримувала. У зв`язку із несвоєчасним надісланням державним виконавцем зазначеної вимоги ОСОБА_1 була позбавлена можливості з`явитися до Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Крім того, ОСОБА_1 повідомила державного виконавця Рибалко О.С. шляхом подання через канцелярію документів (наказ про відпустку, заяву про проведення відпустки за межами м. Запоріжжя у обмежений період) про те, що в період з 20.03.2023 року по 04.04.2023 року буде перебувати у відпустці та проведе її за межами міста Запоріжжя разом із сином. Заявник (боржник) вважає, що підстав для накладення штрафів за невиконання рішення суду є незаконним та безпідставним, оскільки факту невиконання рішення суду не було.

Просила визнати дії державного виконавця Рибалко О.С. неправомірними у зведеному виконавчому провадженні №70848119; скасувати вимогу державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С. від 30.03.2023 року у виконавчому провадженні №70848119; скасувати постанови про накладення штрафу від 04.04.2023 року №70162175, №70162065, №70682608, №70683680

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2023 року провадження в частині вимог про визнання неправомірними дій державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С., щодо винесення постанов про накладання штрафів та їх скасування закрито, в іншій частині задоволення скарги відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд

першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище нормам процесуального права.

Закриваючи провадження в частині вимог про визнання неправомірними дій державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С., щодо винесення постанов про накладання штрафів та їх скасування виходив з того, що законом справи про оскарження постанов виконавців про стягнення штрафів віднесено до розгляду адміністративного суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимоги в частині скасування вимоги державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С. від 30.03.2023 року у виконавчому провадженні №70848119 про зобов`язання ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_5 з`явитись до Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 0 16:00 год 05.04.2023 року для надання побачення бабусі та дідусю з дитиною за рішенням суду, суд першої інстанції виходив з доведеності неодноразового не виконання рішення суду від 12.08.2023 року у справ №333/7631/21 щодо явки з дитиною ОСОБА_5 для побачень з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та правомірності вимоги державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2022 року по цивільній справі №333/7631/21 встановлено бабусі ОСОБА_3 та дідусю ОСОБА_4 графік спілкування з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , один раз на місяць третя субота з 10:00 до 18:00 годин неділі з ночівлею онука за місцем проживання баби та діда; щосереди з 16:00 до 20:00 години з можливістю забирати онука з дитячого садочка; протягом п`яти днів літнього відпочинку з можливістю за бажанням дитини відвідувати місця проживання бабусі та дідуся; зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вихованні онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконанні в Комунарському відділі державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало зведене виконавче провадження №70848119 до складу якого входять наступні виконавчі провадження:

- виконавче провадження №70162065 з примусового виконання виконавчого листа 333/7631/21, виданого 16.09.2022 Комунарським районим судом м. Запоріжжя, про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_3 у вихованні онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- виконавче провадження №70162175 з примусового виконання виконавчого листа 333/7631/21, виданого 16.09.2022 Комунарським районим судом м. Запоріжжя, про встановлення бабусі ОСОБА_3 та дідусю ОСОБА_4 графіку спілкування з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , один раз на місяць - третя субота з 10:00 до 18:00 годин неділі з ночівлею за місцем проживання баби та діда; щосереди з 16:00 до 20:00 години з можливістю забирати опука з дитячого садочка; протягом п?яти днів літнього відпочинку з можливістю за бажанням дитини відвідувати місця проживання бабусі та дідуся, стягувач ОСОБА_3 ;

- виконавче провадження №70682608 з примусового виконання виконавчого листа 333/7631/21, виданого 16.09.2022 Комунарським районим судом м. Запоріжжя, про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_4 у вихованні онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- виконавче провадження №70683680 з примусового виконання виконавчого листа 333/7631/21, виданого 16.09.2022 Комунарським районим судом м. Запоріжжя, про встановлення бабусі ОСОБА_3 та дідусю ОСОБА_4 графіку спілкування з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , один раз на місяць - третя субота з 10:00 до 18:00 годин неділі з ночівлею за місцем проживання баби та діда; щосереди з 16:00 до 20:00 години з можливістю забирати онука з дитячого садочка; протягом п?яти днів літнього відпочинку з можливістю за бажанням дитини відвідувати місця проживання бабусі та дідуся, стягувач ОСОБА_4 .

Постановою державного виконавця від 06.06.2023 року прийнято рішення, що виконавчі провадження: №70162175 з примусового виконання виконавчого листа 333/7631/21, виданого 16.09.2022 Комунарським районим судом м. Запоріжжя, про встановлення бабусі ОСОБА_3 та дідусю ОСОБА_4 графіку спілкування з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , один раз на місяць - третя субота з 10:00 до 18:00 годин неділі з ночівлею за місцем проживання баби та діда; щосереди з 16:00 до 20:00 години з можливістю забирати опука з дитячого садочка; протягом п?яти днів літнього відпочинку з можливістю за бажанням дитини відвідувати місця проживання бабусі та дідуся; №70683680 з примусового виконання виконавчого листа 333/7631/21, виданого 16.09.2022 Комунарським районим судом м. Запоріжжя, про встановлення бабусі ОСОБА_3 та дідусю ОСОБА_4 графіку спілкування з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , один раз на місяць - третя субота з 10:00 до 18:00 годин неділі з ночівлею за місцем проживання баби та діда; щосереди з 16:00 до 20:00 години з можливістю забирати опука з дитячого садочка; протягом п?яти днів літнього відпочинку з можливістю за бажанням дитини відвідувати місця проживання бабусі та дідуся виведенні із складу зведенного виконавчого провадження №70848119.

Встановлено, що державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С. прийнято постанови:

- від 04.04.2023 року у виконавчому провадженні №70683680 про накладення штрафу на ОСОБА_1 , згідно акту державного виконавця від 29.03.2023 року;

- від 04.04.2023 року у виконавчому провадженні №70682608 про накладення штрафу на ОСОБА_1 , згідно акту державного виконавця від 29.03.2023 року;

- від 04.04.2023 року у виконавчому провадженні №70162065 про накладення штрафу на ОСОБА_1 , згідно акту державного виконавця від 29.03.2023 року;

- від 04.04.2023 року у виконавчому провадженні №70162175 про накладення штрафу на ОСОБА_1 , згідно акту державного виконавця від 29.03.2023 року.

Суд першої інстанції правильно визначив норми матеріального права, які мають бути застосовні при вирішенні вказаного питання.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 3 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Розглянувши заявлені ОСОБА_1 вимоги в цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що за змістом п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Щодо оскарження постанов виконавців про стягнення інших штрафів, не пов`язаних з наявною заборгованістю зі сплати аліментів, зазначено, що такі скарги розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Поняття штрафу, вжите у частині другій статті 74 Закону, стосується випадків покладення відповідальності на боржника за невиконання рішення, і його стягнення проводиться на користь держави, тому вимоги щодо оскарження підстав накладення таких штрафів розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності.

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Законом справи про оскарження постанов виконавців про стягнення штрафів віднесено до розгляду адміністративного суду.

Згідно зі статтею 74 Закону юрисдикція спорів щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

За правилами адміністративного судочинства оскаржуються рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби, у тому числі постанов державного виконавця про стягнення штрафів.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 липня 2019 року у справі № 879/2/18, провадження № А/9901/8/19, від 03 березня 2020 року у справі № 850/8/19, провадження № А/9901/19, № А/9901/274/19, від 20 квітня 2021 року у справі № 850/1/20, провадження № А/9901/5/21, від 08 червня 2022 року у справі № 758/15223/17, провадження № 61-15712св20.

Отже, постанови державного виконавця про накладення штрафу на боржника, з якими останній не погоджується, можуть бути оскаржені ним до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, а не шляхом подання скарги на дії виконавця в порядку цивільного судочинства.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 08 лютого 2023 року у справі № 338/966/20, від 30 листопада 2022 року у справі № 640/14282/19.

З урахуванням зазначених норм права, вимоги скарги в цій частині підлягають оскарженню та розгляду в порядку адміністративного судочинства та не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч. 1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що провадження у справі в частині визнання неправомірними дій державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С., щодо винесення постанов про накладення штрафів від 04.04.2023 року у виконавчих провадженнях № 70162175, №70162065, №70682608, №70683680 та їх скасування підлягає закриттю як таке, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Щодо заявлених вимог ОСОБА_1 про скасування вимоги державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С. від 30.03.2023 року №10790 у виконавчому провадженні № 70848119 про зобов`язання ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_5 з`явитись до Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) о 16.00 год. для надання побачення бабусі та дідусю з дитиною за рішенням суду, суд першої інстанції встановив наступне.

Згідно пункту 9 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №5125, вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов`язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення.

Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв`язку або вручається виконавцем особі, яка зобов`язана вчинити дії.

Згідно пункту 9 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, при кожному наступному невиконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

Пунктом 5 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що боржник зобов`язаний своєчасно з`являтися на вимогу виконавця.

Судом встановлено, що вимогою державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С. від 30.03.2023 року №10790 у виконавчому провадженні № 70848119 зобов`язано ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_5 з`явитися до Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) о 16.00 год. 05.04.2023 року для надання побачення бабусі та дідусю з дитиною за рішенням суду.

Статтею 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням (ч. 1). Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем (ч. 2).

Порядок виконання судових рішень окрім Закону України «Про виконавче провадження» визначений також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5.

В розділі IX Інструкцією з організації примусового виконання рішень вказано порядок виконання рішень немайнового характеру, у тому числі рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною.

Відповідно до п. 5 розділу IX Інструкцієї з організації примусового виконання рішень якщо рішенням про встановлення побачення з дитиною не визначено час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, державний виконавець викликає сторони виконавчого провадження з метою визначення часу та (або) місця такого побачення шляхом надіслання викликів одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

За положеннями ст. 451 ЦПК України, суд має пересвідчитися у тому, чи були оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність виконавця прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця чи ні, та чи було при цьому порушене право заявника, або не було порушено.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово не виконувала рішення суду від 12.08.2022 року у справі №333/7631/21 щодо явки з дитиною ОСОБА_5 для побачень зі стягувачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Про це свідчать складення державним виконавцем відповідних актів від 15.03.2023 року, 29.03.2023 року та постанов про накладення штрафів. Вказані процесуальні рішення державного виконавця на цей час не скасовані.

Враховуючи, що боржником не виконувалося судове рішення, в якому не було чітко зазначено місце побачення, суд першої інстанції зазначив, що державний виконавець мав право, враховуючи зазначені вище правові норми, скласти вимогу щодо обов`язку ОСОБА_1 05.04.2023 року з`явитися до Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Таким чином, встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать, що дії державного виконавця зі складання вимоги від 30.03.2023 року №10790 у виконавчому провадженні № 70848119 про зобов`язання ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_5 з`явитись до Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) о 16.00 год. 05.04.2023 року для надання побачення бабусі та дідусю з дитиною за рішенням суду узгоджуються із вимогами Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги в частині скасування вимоги державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С. від 30.03.2023 року №10790 у виконавчому провадженні № 70848119 про зобов`язання ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_5 з`явитись до Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) о 16.00 год. 05.04.2023 року для надання побачення бабусі та дідусю з дитиною за рішенням суду.

Колегія суддів погоджується з зазначеним рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірності закриття провадження у справі в частині вимог про визнання неправомірними дій державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С., щодо винесення постанов про накладання штрафів та їх скасування, не спростовані, з огляду на наступне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції Українидо основних засад судочинства віднесено зокрема обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18, провадження № 14-580цс19, зазначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 2610/27695/2012, провадження № 14-37цс21, викладено правовий висновок, що скарга на постанову державного виконавця про накладення штрафу у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки така постанова не є постановою про накладення штрафу в розумінні частини другої статті 63 Закону, яка підлягає оскарженню до суду в порядку, визначеному частиною другою статті 74 цього Закону, тобто в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічний висновок вже висловлювався Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 6 червня 2018 року (справа № 127/9870/16-ц), від 30 січня 2019 року (справа № 161/8267/17) та інших.

Таким чином, правильними є висновки суду першої інстанції про неможливість розгляду вимог щодо оскарження постанови Державного виконавця про накладення штрафу, оскільки їх розгляд віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Щодо доводів апеляційної про не правомірність вимоги державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з абзацом першим пункту 5 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція), якщо рішенням про встановлення побачення з дитиною не визначено час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, державний виконавець викликає сторони виконавчого провадження з метою визначення часу та (або) місця такого побачення шляхом надіслання викликів одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Державний виконавець визначає час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною (абзац другий пункту 5 розділу ІХ Інструкції).

Відповідно до частини першої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Виконання рішень про встановлення побачення з дитиною, усунення перешкод у побаченні з дитиною регламентується спеціальними правилами ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

За правилами ч. 1, 2 цієї статті виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає в забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а в разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Протилежне свідчитиме про несвоєчасне і неповне вчинення виконавчих дій виконавцем під час виконання рішення суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що вимога державного виконавця про зобов`язання ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_5 з`явитись до Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) о 16.00 год. для надання побачення бабусі та дідусю з дитиною за рішенням суду, є правомірною.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки не спростовують висновків суду та встановлені ним обставини, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

З огляду на наведене судом першої інстанції з дотриманням вимог ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позову.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які могли б призвести до скасування рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Приймаючи рішення колегія суддів враховує усталену практику Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів, де мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29).

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії»(Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено із додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

При вирішенні справи судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, а також застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 376, 381-384ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 січня 2024 року.

Головуючий

Судді: