ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

02 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Деркач Н.М., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Попенко Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

питання про самовідвід суддів: Свистунової Олени Вікторівни та Єлізаренко Ірми Анатоліївни у справі

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2024 року

по справі за заявою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. про надання дозволу на реалізацію майна у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2012 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк»), яке в подальшому перейменоване на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі ПАТ «Акцент-Банк»), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного кредитного договору від 03 березня 2008 року № Е/V 3626, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 10 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 05 березня 2012 року. Також, відповідно до укладеної кредитної угоди від 22 серпня 2008 року № Е/V 3875 та договору про видачу траншу від 26 серпня 2008 року № Е/V 3875/1, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 45 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 22 серпня 2018 року. Проте, в порушення умов договору ОСОБА_1 зобов`язання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду.

Вимоги до ОСОБА_1 за кредитною угодою від 22 серпня 2008 року № Е/V 3875 та за кредитним договором від 03 березня 2008 року № Е/V 3626 були забезпечені порукою, зокрема:

- договором поруки від 20 жовтня 2010 року № 167, укладеним з поручителем ПАТ «Акцент-банк» у забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитною угодою від 22 серпня 2008 року № Е/V 3875 та за кредитним договором від 03 березня 2008 року № Е/V 3626 в межах суми 10 000,00 грн (пункт 2 договору поруки);

- договором поруки від 22 серпня 2008 року № 1, укладеним з поручителем ОСОБА_2 у забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитною угодою від 22 серпня 2008 року № Е/V 3875 у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків, пені і штрафів (пункт 2 договору поруки);

- договором поруки від 03 березня 2008 року № 1, укладеним з поручителем ОСОБА_2 у забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором від 03 березня 2008 року № Е/V 3626, у тому ж розмірі що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків, пені і штрафів (пункт 2 договору поруки).

Таким чином банк просив суд:

- стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь суму заборгованості з кредиту та відсотків за кредитною угодою від 22 серпня 2008 року № E/V 3875 у розмірі 74 548,01 доларів США;

- cтягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь суму заборгованості з пені та комісії за кредитною угодою від 22 серпня 2008 року № E/ НОМЕР_1 у розмірі 106 956,68 грн;

- cтягнути солідарно з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь суму заборгованості з пені та комісії за кредитною угодою від 22 серпня 2008 року № E/ НОМЕР_1 у розмірі 10 000,00 грн;

- стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму штрафу за кредитною угодою від 22 серпня 2008 року № Е/V3875 у розмірі 35 833, 65 грн;

- стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь суму заборгованості з кредиту та відсотків за кредитним договором від 03 березня 2008 року № Е/V 3626 у розмірі 14 129,70 доларів США;

- стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості з пені та комісії за кредитним договором від 03 березня 2008 року № Е/V3626 у розмірі 13 901,51 грн;

- стягнути солідарно з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь суму заборгованості з пені та комісії за кредитним договором від 03 березня 2008 року № Е/V3626 у розмірі 10 000,00 грн;

- стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» штраф за кредитним договором від 03 березня 2008 року № Е/V 3626 у розмірі 7 089, 68 грн;

- судові витрати покласти на відповідачів.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 23 січня 2017 року провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості закрито. Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 03 березня 2008 року № Е/V3626, яка станом на 06 лютого 2012 року склала 14 129,70 доларів США (що за курсом 7,9897 відповідно до службового розпорядження НБУ складає 112 892,06 грн) та 30 991,19 грн, а всього 143 883,25 грн, з них: 8 442,95 доларів США заборгованість за кредитом; 5 686,75 доларів США заборгованість за відсотками; 2 961,50 доларів США заборгованість з пені; 240,01 грн. заборгованість з комісії; 7 089,68 грн - штраф.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитною угодою від 22 серпня 2008 року № E/ НОМЕР_1 , яка станом на 02 лютого 2012 року склала 74 548,01 доларів США (що за курсом 7,9897 відповідно до службового розпорядження НБУ складає 595 616,24 грн) та 152 790,33 грн, а всього 748 406,57 грн, з них: 41 470,87 доларів США заборгованість за кредитом; 33 077,14 доларів США заборгованість за відсотками; 14 463,10 доларів США заборгованість з пені; 1 400,85 грн заборгованість з комісії; 35 833,65 грн штраф. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по справі у розмірі 1 609,50 грн. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по справі у розмірі 1 609,50 грн.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2018 року у складі колегії суддів: головуючої судді - Красвітної Т.П., суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А., апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове. Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково (т. 2 а.с.216-224).

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитною угодою від 22 серпня 2008 року № E/ НОМЕР_1 , станом на 02 лютого 2012 року, в розмірі 74 548,01 доларів США, що еквівалентно 595 616,24 грн, та 116 956,68 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 41 470,87 доларів США, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 33 077,14 доларів США, пені в сумі 115 555,83 грн, що еквівалентно 14 463,10 доларів США, та комісії у сумі 1 400,85 грн, з відрахуванням 10 000,00 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитною угодою від 22 серпня 2008 року № E/ НОМЕР_1 , станом на 02 лютого 2012 року, в розмірі 10 000,00 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 03 березня 2008 року № E/ НОМЕР_2 , станом на 06 лютого 2012 року, в розмірі 14 129,70 доларів США, що еквівалентно 112 892,06 грн та 23 901,51 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8 442,95 доларів США, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 5 686,75 доларів США, пені в сумі 23 661,50 грн, що еквівалентно 2 961,50 доларів США, та комісії у сумі 240,01 грн, з відрахуванням 10 000,00 грн.

Стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 03 березня 2008 року № E/ НОМЕР_2 , станом на 06 лютого 2012 року, в розмірі 10 000,00 грн, солідарно з: ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк»; ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення штрафів відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати в сумі по 1 596,87 грн з кожного. Стягнуто з ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк судові витрати в сумі 25,26 грн.

Постановою Верховного Суду від 19 червня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , задоволено частково. Постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2017 року в частині задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» до АТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому перегляді справи в апеляційній інстанції - постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 14 квітня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 червня 2020 року в частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та в частині розподілу судових витрат скасовано та ухвалено нове рішення.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 03 березня 2008 року № Е/V 3626 у розмірі: 8 442,95 доларів США заборгованість за кредитом; 4 803,77 доларів США заборгованість за відсотками; 2 260,03 доларів США пеня; 240,01 грн комісія.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитною угодою від 22 серпня 2008 року № E/V 3875 у розмірі: 41 470,87 доларів США заборгованість за кредитом; 28 311,46 доларів США заборгованість за відсотками; 11 266,75 доларів США пеня, 1 400,85 грн комісія.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 464,65 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави 12,87 грн у відшкодування судових витрат.

У подальшому, 06.04.2024 року на адресу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. про надання дозволу на реалізацію майна в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2024 року провадження у справі за заявою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. про надання дозволу на реалізацію майна в справі № 0417/14588/2012 - закрито.

Не погодившись із ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2024 року, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. про надання дозволу на реалізацію майна в справі № 0417/14588/2012 задовольнити.

Згідно із частиною 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 15 Кодексу суддівської етики та Коментаря до Кодексу суддівської етики, затвердженого Радою суддів України від 04.02.2016, № 1 "Про затвердження Коментаря до Кодексу суддівської етики" неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Положення зазначеної коментованої статті випливають з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, встановлено, що суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення по справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Вказаний принцип застосовується наступним чином.

На підставі п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Виходячи з аналізу змісту рішень Європейського суду з прав людини: у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26 жовтня 1984 року - «Правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться»; у справі «Ветштайн проти Швейцарії» заява №33958/96 - «Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві»

Крім того, відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд загалом та його склад зокрема відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» від 24 лютого 1993 року).

Згідно до роз`яснень ЄСПЛ у справах «Мікаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому кожен суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Оскільки, постановою Верховного Суду від 19 червня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , задоволено частково. Та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2017 року у складі колегії суддів: Красвітної Т.П., Свистунової О.В., Єлізаренко І.А. в частині задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» до АТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасовано та справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне заявити самовідвід суддів: Свистунової О.В. та Єлізаренко І.А.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (Білуха проти України, N 33949/02, § 49 - 52, від 9 листопада 2006 року).

Незважаючи на те, що вказані факти, не свідчать про наявність упередженості у суддів, але з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя та на розгляд її справи поза будь-яким сумнівом для сторін щодо об`єктивності та неупередженості складу суду, враховуючи позиції Європейського суду з прав людини з приводу недовіри до суду, суд вважає за доцільне заявити самовідвід, справу передати до канцелярії суду для виконання вимог, передбачених ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 33-40, 259, 260 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Самовідвід суддів Свистунової Олени Вікторівни та Єлізаренко Ірми Анатоліївни задовольнити.

Справу передати до Дніпровського апеляційного суду для виконання вимог статті 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Н.М. Деркач

І.А. Єлізаренко