Провадження № 2/127/3274/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шаміної Ю.А.,

при секретарі судового засідання Міхеєвій Н.М.,

за участю: представника позивача-відповідача - адвоката Дмитрійчук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Дмитрійчук А.А. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позов мотивовано тим, що з 27 квітня 2007 року сторони, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 18 серпня 2011 року розірвано. Від спільного проживання у шлюбі народилась донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В позашлюбних відносинах сторін 06 серпня 2013 року народився син Глєб та ІНФОРМАЦІЯ_2 - син ОСОБА_4 . 26 жовтня 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом про стягнення аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей в сумі 7000,00 гривень на кожну дитину. 26 жовтня 2022 року Вінницьким міським судом Вінницької області частково задоволено позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів, стягнуто з ОСОБА_5 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 гривень, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 гривень, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 гривень щомісячно, починаючи з 26.10.2022 року і до досягнення дітьми повноліття; в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_2 просила стягнути на її користь на утримання неповнолітніх дітей по 7000 гривень на кожну дитину, зазначивши під час розгляду справи №127/24232/22, що мешкає спільно з дітьми в Республіці Польща, сама утримує дітей. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Хоча має транспортний засіб та працює таксистом та здає по найму квартиру, тому має гарний дохід. Задовольняючи позовні вимоги, при визначені розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , є молодим та працездатним за віком, тому відповідно може виконувати передбачений законом обов`язок щодо утримання дітей, суд також зазначив, що ОСОБА_1 , має задовільний стан здоров`я його працездатність те, що він не є інвалідом, не має тяжких захворювань (відсутність доказів, які могли б спростувати дані факти), відсутність на утриманні останнього інших осіб та відповідно суд врахував і майновий стан ОСОБА_1 . Разом з тим, визнання позовних вимог позивач пояснює тим, що у одному із судовим засідань ОСОБА_1 перебував в стані загострення захворювання шизофренії, яким хворіє з 05 червня 2021 року та перебуває на обліку та лікуванні в КНПП «Вінницький обласній психоневрологічний лікарні ім. О.І. Ющенка ВОР», адвоката в судовому процесі не мав та не міг усвідомлювати значення своїх дій в силу стану здоров`я. За результатами розгляду апеляційної скарги рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2022 залишено без змін постановою Вінницького апеляційного суду у якій судом апеляційної інстанції зазначено, що доказів перебування відповідача на утриманні батьків, обмеження його дієздатності чи визнанні його недієздатним матеріали справи не містять, а інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та не спростовують, правильних висновків суду першої інстанції, аргументувавши, що надані докази не були предметом розгляду суду першої інстанції та є підставою для зменшення розміру аліментів в окремому позовному провадженні. Судом апеляційної інстанції також вказано, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження відсутності у відповідача фінансових можливостей по сплаті аліментів: довідок про банківські рахунки, витягу з реєстру рухомого майна та державного реєстру прав на нерухоме майно. Довідки про перебування на стаціонарному лікуванні відповідача ОСОБА_1 з 05 червня 2021 року свідчать про тимчасову, короткострокову непрацездатність та не розглядались апеляційним судом, як підстава для зменшення розміру аліментів. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 суд взяв докази: копії свідоцтва про народження дітей, копію рішення про розірвання шлюбу, про звільнення з роботи ОСОБА_2 та про реєстрацію місця проживання останньої. Вищезазначене рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2022 року по справі №127/24232/22 перебуває на примусовому виконанні Першого відділу ДВС у м. Вінниці. Позивач також зауважив, під час війни ОСОБА_2 разом з дітьми виїхала в Республіку Польща, про що нею було повідомлено у заяві про стягнення аліментів, у зв`язку з чим остання має можливість на отримання матеріальної допомоги, оскільки Уряд Польщі пропонує фінансову допомогу українцям, які вимушено покинули свої домівки внаслідок російської військової агресії. Так, позивач вказує, що після винесення судового рішення змінилися обставини у його особистому житті. У зв`язку із психічним станом здоров`я ОСОБА_1 з січня 2021 не працював, інформація про його доходи у Державному реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 05.12.2022 за вказаний період відсутня. Крім того, у зв`язку з психічним здоров`ям ОСОБА_1 , неможливістю себе утримувати, відсутністю заробітку та місця працевлаштування позивача утримують його батьки похилого віку: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який є пенсіонером, та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка є інвалідом третьої групи загального захворювання. Згідно виписки із медичної карти стаціонарно хворого №28/630 від 30 січня 2023 року, з 05 червня 2021 року по даний час ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , перебуває на обліку в КНП «Вінницький обласній психоневрологічний лікарні ім. О.І. Ющенка ВОР», і відповідно ніде не працює. Відповідно до довідки КНП «Вінницький обласній психоневрологічний лікарні ім. О. І. Ющенка ВОР» від 21.07.2023 року знов перебував на стаціонарному лікуванні з 29.05.2023 по 20.07.2023. Також повідомив, що на час подання позовної заяви на розгляді комісії МСЕК «Вінницький обласній психоневрологічний лікарні ім. О.І. Ющенка ВОР» знаходяться документи щодо присвоєння ОСОБА_1 інвалідності. Позивач вказав, що квартира, в якій зареєстровані, але фактично не проживають відповідачка та неповнолітні діти, належить на праві власності ОСОБА_9 (матері позивача). У позивача ОСОБА_1 відсутнє у власності нерухоме майно для проживання та транспортні засоби. Рішення про стягнення аліментів перебуває на примусовому виконанні, у зв`язку з перебуванням позивача на лікуванні в психіатричній лікарні частково заборгованість по аліментних платежах виплачують його батьки. Таким чином в обґрунтування обставин щодо змін в особистому житті позивач вказує, що стан його здоров`я дуже важкий, він перебуває на лікуванні в психіатричній лікарні, будь-якої нерухомості для проживання чи транспортних засобів не має, так як відсутні заощадження, що є підставою для заявлення позову до суду про зменшення розміру аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей, яка з неповнолітніми дітьми перебуває в республіці Польща та має стабільні доходи від держави по утриманню дітей. За вказаних обставин позивач просив зменшити розмір аліментів за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області по справі №127/24232/22 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі до розміру 1500,00 грн, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі до розміру 1500,00 грн, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в твердій грошовій сумі до розміру 1500,00 грн, починаючи з 26.10.2022 і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб.

04.10.2024 на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Мотивована тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області по справі №127/24232/22, яке постановою Вінницького апеляційного суду від 10.05.2023 залишено без змін, позовні вимоги було задоволено частково. Ухвалюючи рішення по справі суд виходив з фінансового стану позивача та відповідача по справі, зокрема того, що на час розгляду справи ОСОБА_2 перебувала у Польщі, де отримувала дохід та допомогу на дітей від уряду Польщі. Однак, 29.06.2023 ОСОБА_2 повернулась із Польщі і наразі перебуває з дітьми в Україні, з моменту повернення до України ОСОБА_2 намагалась знайти роботу, проте безуспішно. За період з першого по третій квартал 2023 року ОСОБА_2 будь-яких доходів не отримувала. Зауважила, що не дивлячись на фактичну незгоду з визначеним судом розміром аліментів ОСОБА_1 справно та регулярно сплачує більшу частину від місячного розміру аліментів, що вказує на отримання ним неофіційного доходу та фактичну спроможність сплачувати аліменти у розмірі визначеному судом. Доказів того, що такі кошти сплачують батьки ОСОБА_1 у справі відсутні. Зауважує, що фінансова спроможність ОСОБА_1 підтверджується укладенням ним договору з адвокатським бюро, а також сплатою ним значного розміру судового збору. В зв`язку з недостатністю існуючого розміру аліментів утримання ОСОБА_2 та її дітей здійснюється на її заощадження та матеріальну допомогу її батьків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Необхідність такої допомоги зумовлена в тому числі великими витратами на послуги ортодонта та стоматолога для дітей. Вказані обставини свідчать про доцільність збільшення розміру матеріального забезпечення дітей. Зазначає, що хоча і ОСОБА_1 вказує на погіршення свого матеріального стану, проте фактично здійснював сплату аліментів щомісячно у розмірі, який відповідає розміру стягуваному судом, що фактично вказує на його фінансову спроможність сплачувати і збільшений розмір аліментів. Не спростовують такий висновок і твердження позивача про наявність батьків похилого віку. ОСОБА_2 вказує, що до первісного позову не додано доказів утримання ОСОБА_1 його батьками, так і не додано доказів сплати ними аліментів. Вважає доводи первісного позову надуманими з метою уникнення відповідачем обов`язку утримувати своїх власних дітей на належному рівні та з врахуванням їх потреб. За вказаних обставин позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 просила збільшитирозмір аліментів за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області по справі №127/24232/22 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі до розміру 7000,00 грн, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі до розміру 7000,00 грн, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в твердій грошовій сумі до розміру 7000,00 грн, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2023 прийнято до провадження зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Об`єднано зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Здійснено перехід з розгляду справи №127/25768/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, з спрощеного провадження без повідомлення (виклику) осіб до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

08.11.2023 представник ОСОБА_1 адвокат Дмитрійчук А.А. надала суду заперечення на зустрічну позовну заяву (вх. №90900), згідно яких просила відмовити в задоволенні зустрічного позову з наступних підстав. Позивачка ОСОБА_2 подаючи зустрічний позов зобов`язана довести обставини змін у особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї. Мотивуючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 , зазначила на погіршення свого матеріального становища, посилається, що ОСОБА_1 здійснював сплату аліментів щомісячно у розмірі, який відповідає розміру аліментів встановлених рішенням суду, що дає підстави стверджувати ОСОБА_2 , що фінансова спроможність відповідача не змінилась. 12 вересня 2023 року ОСОБА_1 встановлена II група інвалідності, згідно довідки до Акту огляду МСЕК серії 12 ААГ за №356109. ОСОБА_1 протипоказане помірне (значне) фізичне, динамічне і статичне навантаження, шкідливі умови праці. Тобто єдиним доходом ОСОБА_1 є пенсія в розмірі 2500 гривень. Щодо тверджень ОСОБА_2 про наявність у ОСОБА_1 батьків похилого віку, то дані обставини, як вважає позивачка, не стосуються предмету спору, оскільки доказів утримання останніх позивачем, ні доказів сплати аліментів саме батьками ОСОБА_1 до позову не надано. На спростування вищевикладеного, зазначає наступне. ОСОБА_1 тривалий час проходив медичне обстеження, лікування та встановлення II групи інвалідності, тому не працював. Враховуючи ті обставини, що на виконанні в Державній виконавчій службі перебувають виконавчі листи про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей, і з кожним місяцем зростала заборгованість по аліментних платежах, батько ОСОБА_1 - ОСОБА_8 сплачував аліментні платежі на утримання своїх онуків, на виконання рішення суду, шляхом перерахування особистих коштів на картковий рахунок. На підтвердження перерахунку грошових коштів ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 з подальшим перерахуванням ОСОБА_2 надаються копії квитанцій з банку: 1. квитанція №297358093 від 15.09.2023 з АТ «Креді Агріколь Банк» про перерахунок алатником ОСОБА_8 суми 12000,00 грн на ім`я отримувач карти НОМЕР_1 ОСОБА_1 ; 1.1. квитанція за №1К68-онст-р2н1-т97е АТ «Універсал Банк» Монобанк від 16.09.2023 платник ОСОБА_1 з платіжної карти НОМЕР_1 перерахунок на ім`я ОСОБА_2 суми аліментів 12000,00 грн; 2. квитанція №289889204 від 23.08.2023 з АТ «Креді Агріколь Банк» про перерахунок платником ОСОБА_8 суми 12000,00 грн на ім`я отримувач карти НОМЕР_1 ОСОБА_1 ; 2.1 квитанція № ХРМК-9С68-Н8РО-АЕ15 від 27.08.2023 АТ «Універсал Банк» Монобанк платник ОСОБА_1 з платіжної карти НОМЕР_1 перерахунок на ім`я ОСОБА_2 суми аліментів 10000,00 грн; 3. Квитанція №278662655 від 15.07.2023 з АТ «Креді Агріколь Банк» про перерахунок платником ОСОБА_8 суми 12000,00 грн на ім`я отримувач карти НОМЕР_1 ОСОБА_1 ; 4. квитанція №268047036 від 07.06.2023 з АТ «Креді Агріколь Банк» про перерахунок платником ОСОБА_8 суми 12000,00 грн на ім`я отримувач карти НОМЕР_1 ОСОБА_1 ; 4.1. квитанція №15ЕІ- Т9ЕЕ-С37Т-2СН2 від 13.06.2023 АТ «Універсал Банк» Монобанк платник ОСОБА_1 з платіжної карти НОМЕР_1 перерахунок на ім`я ОСОБА_2 суми аліментів 7000,00 грн; 4.2. Квитанція за №0В76- ЕМ1М-КС4С-7НАО від 07.06.2023 АТ «Універсал Банк» Монобанк платник ОСОБА_1 з платіжної карти НОМЕР_1 перерахунок на ім`я ОСОБА_2 суми аліментів 10000,00 грн; 5. квитанція № 261430315 від 07.05.2023 з АТ «Креді Агріколь Банк» про перерахунок платником ОСОБА_8 суми 12000,00 грн на ім`я отримувач карти НОМЕР_1 ОСОБА_1 ; 5.1 квитанція №1104-РН79-169Н-630М від 07.05.2023 АТ «Універсал Банк» Монобанк платник ОСОБА_1 з платіжної карти НОМЕР_1 перерахунок на ім`я ОСОБА_2 суми аліментів 10000,00 грн. 6. квитанція №257020254 від 07.04.2023 з АТ «Креді Агріколь Банк» про перерахунок платником ОСОБА_8 суми 15 000,00 грн на ім`я отримувач карти НОМЕР_1 ОСОБА_1 ; 6.1. Квитанція за №832В-4СРК-7М02-ЕС8А від 09.04.2023 АТ «Універсал Банк» Монобанк платник ОСОБА_1 з платіжної карти НОМЕР_1 перерахунок на ім`я ОСОБА_2 суми аліментів 9900,00 грн; 7. квитанція №240655010 від 13.02.2023 з АТ «Креді Агріколь Банк» про перерахунок платником ОСОБА_8 суми 6000,00 грн на ім`я отримувач карти НОМЕР_1 ОСОБА_1 ; 8. квитанція №238645059 від 08.02.2023 з АТ «Креді Агріколь Банк» про перерахунок платником ОСОБА_8 суми 6000,00 грн на ім`я отримувач карти НОМЕР_1 ОСОБА_1 . Довідка АТ «Універсал Банк» Монобанк від 03.11.2023 про належність рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_1 . Вищезазначені докази підтверджують сплату аліментів батьком ОСОБА_1 , а саме ОСОБА_8 шляхом переказу коштів на картку сина, які в подальшому з цієї картки спрямовувались ОСОБА_1 на погашення аліментів на користь ОСОБА_2 , так як ОСОБА_1 не в змозі працювати по стану здоров`я. Зазначила, що при розгляді справи №127/24232/22 за позовною заявою ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей на позивачку покладено обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається, однак позовна заява останньої не містила жодного доказу, що відповідач мав доходи, які дозволяють стягнути з нього по 7000 гривень аліментних платежів на утримання трьох неповнолітніх дітей. Також в матеріалах цивільної справи №127/24232/22 про стягнення аліментів були відсутні докази того, що позивачка спільно з дітьми проживають в Республіці Польща і дані обставини не підтвердив в суді представник позивачки ОСОБА_12 . При подачі зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 в рамках справи №127/25768/23, зазначено, що остання отримувала грошову допомогу на дітей перебуваючи в Польщі, однак дані обставини не були зазначені при подачі позовної заяви про стягнення аліментних платежів на утримання неповнолітніх дітей. Тобто дані обставини не були враховані при розгляді позову про стягнення аліментів при розгляді справи №127/24232/22. Позивачка за зустрічним позовом не надала суду жодних документально підтверджених доказів щодо розміру доходів відповідача за зустрічним позовом, чи дійсно у відповідача збільшився розмір заробітної плати або інших доходів, як і не обґрунтовано позивачкою за зустрічним позовом належними доказами, чому саме розмір стягнення аліментів повинен бути 7000 грн. на кожну неповнолітню дитину. Крім того, позивачка за зустрічним позовом не надала доказів до позовної заяви, що Відповідач отримує дохід, який значно покращив його матеріальне та фінансове становище з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів від 06.12.2022 року в сумі 4000,00 грн на кожну дитину та надає можливість сплачувати відповідачу аліменти у новому, більшому розмірі в сумі 7000,00 грн. Звертає увагу суду, що позивачка за зустрічним позовом не надала доказів, що свідчать про погіршення її матеріального стану та/або погіршення стану здоров`я. Більше того, само по собі погіршення здоров`я дитини та збільшення витрат позивачки на утримання дитини не є обставиною у розумінні ст. 192 СК України, яка сама по собі надає право вимагати збільшення розміру аліментів. Позивачка, посилаючись на понесення додаткових витрат у зв`язку із лікуванням та проходженням обстежень дитини, не позбавлена можливості звернутись з позовом щодо стягнення додаткових витрат, понесених на лікування, які стягуються одноразово, лише у разі не вирішення батьками в добровільному порядку витрат щодо лікування дитини. Але такі понесені позивачем витрати на лікування та необхідні обстеження не дають підстав для збільшення розміру аліментів, про які просить позивачка, тому доводи позивачки не є обґрунтованими. Позивачка не надала жодного доказу, належним чином завіреного, на підтвердження розміру витрат, які були понесені на лікування та обстеження дитини. Враховуючи вищевикладене, вважає, що позивачка ОСОБА_2 не надала достатніх та обґрунтованих доказів до суду на підтвердження обставин, передбачених ст. 192 СК України, які б давали підстави для збільшення розміру аліментів, тому відсутні підстави для задоволення зустрічних позовних вимог.

13.11.2023 на електронну пошту суду надійшли письмові пояснення представника ОСОБА_2 адвоката Воловодівського І.В. (вх. №ЕП-21981) згідно яких вказано, що підставою для подання зустрічного позову слугують зміни у майновому стані ОСОБА_2 з моменту їх призначення судом. Так, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2022 по справі №127/24232/22, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 10.05.2023 стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 гривень, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 26.10.2022 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішення в апеляційному суді переглядалось за апеляційною скаргою ОСОБА_1 . Для спростування її аргументів був поданий відзив, який ґрунтувався на умовах проживання позивачки у Польщі, до якої та виїхала в зв`язку з військової агресією росії проти України. У ньому було зазначено, що з початку військової агресії з боку російської федерації та введення по всій території України воєнного стану, який продовжується і до сьогодні позивачка з дітьми перебувала у Польщі, де винаймала житло та працювала. До кінця березня 2023 року позивачка отримувала допомогу на дітей у загальній сумі 1500,00 зл., що згідно курсу становило 12000,00 грн. В зв`язку з відміною виплат на дітей позивачка вимушена була влаштуватись на роботу із заробітною платою у 1400 злотих, що становить 11200 грн за квітень 2023 р. Витрати на найм житла та утримання трьох дітей значно перевищували дохід отримуваний позивачкою, а тому посильну допомогу в утриманні дітей надавали батьки позивачки, зокрема матір позивачки - ОСОБА_11 . Це вбачається з платіжних інструкцій Приватбанку за 01.04.2023 та за 14.04.2023, копії яких додано було до матеріалів справи №127/24232/22. Починаючи з 10.03.2022 позивачка винаймала житло на підставі Договору найму від 10.03.2022, з якого вбачається, що вартість оренди житла становить 2350 злотих на місяць, що еквівалентно 18800 грн. 10.03.2023 року позивачкою укладено додаткову угоду до Договору оренди, якою строк оренди продовжено до 30 травня 2023 року включно. На доказ понесення позивачкою витрат на житло надано наступні копії квитанцій: від 16.01.2023 про сплату оренди в сумі 2995 злотих, від 03.02.2023 про сплату оренди в сумі 2827 злотих; від 07.03.2023 про сплату оренди в сумі 2991 злотих; від 12.04.2023 про сплату оренди а сумі 3000 злотих. Крім того, до відзиву було долучено копії квитанцій про сплату за комунальні послуги. Також надано квитанції про сплату коштів за харчування найменших дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . 29.06.2023 позивачка повернулась із Польщі та наразі перебуває з дітьми в Україні, що вбачається з відмітки в закордонних паспортах її та дітей. З моменту повернення до України і до сьогодні позивачка намагається знайти роботу і бажано з графіком, який дасть їй можливість виховувати та доглядати трьох дітей. При цьому з Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 20.09.2023 у 1 та 2 кварталі 2023 року будь-яких доходів позивачка не отримувала. Така ж ситуація зберігається і в 3 кварталі 2023 року. З наведених обставин вбачається, що після повернення в Україну фінансовий стан позивачки погіршився. Іншими словами, під час визначення аліментів у справі №127/24232/22 у позивачки був більш сприятливий фінансовий стан, і кращі можливості для догляду за дітьми. Наразі все змінилося в гіршу сторону, що і зумовило необхідність звернутись до суду за збільшенням розміру аліментів. Щодо стану здоров`я відповідача у справі звернув увагу суду на наступне. Так, стверджуючи про інвалідність 2 групи ОСОБА_1 представник позивача не на дає жодного доказу на її підтвердження. Також не додано доказів того, що дохід відповідача складає лише 2500,00 грн, як пенсія по інвалідності. Відтак, дані обставини не доведені. Більш того, наявність інвалідності не є підставою для звільнення від сплати аліментів у належному для їх утримання розмірі. Навіть якщо такі докази існують і будуть додані до матеріалів справи, то примітним є те, що такий стан справ зі здоров`ям відповідача та важкий фінансовий стан не перешкоджають йому вільно перетинати кордон та регулярно відвідувати країни Європи. Цинічним є те, що безперешкодний перетин кордону можливий завдяки пільзі щодо мобілізації передбаченої ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», якою передбачено, що не підлягають призову - на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема, жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років. Не доводять факту утримання відповідача його батьками і докази перерахування батьком коштів, ніби то, для сплати аліментів. Так, у банківських документах про переказ коштів на рахунок ОСОБА_1 відсутнє призначення платежу. Крім того, відсутні докази, про дохід батька відповідача, який дає можливість останньому щомісячно перераховувати кошти у такому обсязі своєму синові. Крім того, не виключається, що можуть мати місце погашення батьком боргових зобов`язань, які виникли раніше перед сином. З врахування вищенаведеного вважає обґрунтованим та розумним розміром аліментів є аліменти у 7000,00 грн на кожну дитину. Даний розмір аліментів є справедливим та співрозмірний з майновим станом відповідача у справі. Аналіз судової практики у таких категоріях справ вказує на перелік обставин, в яких зменшення розміру аліментів є обґрунтованим і допустимим. До них відносять платник аліментів є особою з інвалідністю І або ІІ групи, внаслідок чого потребує додаткових витрат на лікування, догляд, утримання. В даному випадку таких обставин у відповідача немає, що вказує на відсутність фінансових чи інших перешкод сплачувати аліменти у розмірі 7000 грн на кожну дитину, тим більше, коли мова йде про забезпечення гармонійного розвитку дитини в умовах воєнного стану на фоні погіршення ситуації в країні в цілому.

02.04.2024 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача-відповідача ОСОБА_1 адвокат Дмитрійчук А.А., яка діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АВ №1067541 від 21.08.2023, первісний позов підтримала за обставин викладених в ньому, просила задовольнити. Заперечувала щодо задоволення зустрічного позову з підстав вказаних у запереченні на зустрічну позовну заяву. Вказала, що ОСОБА_1 визнається зустрічний позов лише у частині стягнення аліментів на утримання кожної дитини у розмірі 2000,00 грн.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат Воловодівський І.В., який діє на підставі ордера серія АВ №1111854 від 15.01.2024, у судове засідання не з`явилися. Натомість 24.06.2024 на електронну адресу суду надійшла заява (вх. №ЕП-11926 від 24.06.2024) представника ОСОБА_2 - адвоката Воловодівського І.В. про розгляд справи у їх відсутність, заявлені ними вимоги підтримав та просив задовольнити.

Вислухавши пояснення представник позивача-відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з 27.04.2007 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 18.08.2011 розірвано (а.с. 23).

Сторонами не заперечується, що вони є батьками трьох спільних дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 20), ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 21), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 22).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2022 по справі №127/24232/22 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 гривень, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 гривень, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 гривень, щомісячно, починаючи з 26.10.2022 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 24-27).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 10.05.2023 по справі №127/24232/22 рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2022 залишено без змін (а.с. 28-33).

31.01.2023 на підставі вищевказаного рішення Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист №127/24232/22 на підставі якого старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мураховською В.В. 07.02.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №70942999 (а.с. 96, 97).

Правовідносини, що виникли між сторонами щодо зменшення розміру аліментів та їх збільшення за зустрічними вимогами, врегульовані наступними нормами закону.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Особа, яка отримує аліменти - одержувач аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

З урахуванням змін, які були внесені до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про збільшення чи зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів наполягав на тому, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів, у нього погіршився стан здоров`я, він перебуває на лікуванні в психіатричній лікарні, нерухомості чи транспортних засобів не має, так як відсутні заощадження, а ОСОБА_2 з неповнолітніми дітьми перебуває в республіці Польща та має стабільний дохід від держави по утриманню дітей.

Так, відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 303 ОСОБА_1 з 08.01.2023 по 27.01.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. О.І. Ющенка ВОР», діагноз F 20.00 (а.с. 37).

Згідно довідки КНП «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. О.І. Ющенка ВОР» №356 від 14.06.2021 у ОСОБА_1 діагноз F 23.1 гострий поліморфний психологічний розлад з симптомами шизофренії (а.с. 38).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4360 ОСОБА_1 з 05.06.2021 по 15.07.2021 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. О.І. Ющенка ВОР», діагноз F 30.2 (а.с. 41).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 05.12.2022 у ОСОБА_1 з 2021 року відсутня інформація про доходи (а.с. 43).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №345149295 за ОСОБА_1 зареєстровано 26.02.2021 право власності на земельну ділянку площею 0,1109 га, кадастровий номер :03:002:0075 (а.с. 98-99).

З наданих суду доказів вбачається, що станом на день винесення рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2022 у ОСОБА_1 стан здоров`я був аналогічний стану на даний час, тобто стан здоров`я не погіршився та не покращився, а матеріальне становище не змінилося.

Надану ОСОБА_1 довідку до акта огляду медикосоціальної експертної комісії серія 12 ААГ №356109 від 12.09.2023року (а.с. 132-133), згідно якої ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності загального захворювання строком до 01.10.2024, висновок про умови та характер праці: протипоказано помірне (значне) фізичне, динамічне і статичне навантаження, шкідливі умови праці, суд не бере до уваги як доказ погіршення стану здоров`я, оскільки дана довідка, що датована після винесення рішення суду про стягнення аліментів не вказує, що стан здоров`я позивача погіршився в період з 06.12.2022 (дата винесення рішення суду) по час видачі відповідних медичних довідок. Такий стан здоров`я позивач має тривалий час і він існував до та продовжує існувати після винесення рішення суду про стягнення аліментів. Тож відсутні правові підстави, передбачені ст. 192 СК України для зменшення розміру аліментів, оскільки з урахуванням вимог ст. 192 СК України обставини погіршення здоров`я мають настати після винесення відповідного судового рішення, що в даному випадку є відсутнім.

Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №4667 від 17.11.2023 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області (м. Вінниця) та отримує пенсію по інвалідності 2 гр. з/з / 28.08.2023 по 30.09.2024 згідно ЗУ «Про загальнообов`язвове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003 (а.с. 106).

ОСОБА_1 у своїх запереченнях на зустрічну позовну заяву від 08.11.2023 вказує, що його дохід складається із пенсії, розмір якої становить 2500,00 грн, при цьому у тексті клопотання про долучення доказів від 13.12.2023 останнім повідомлено, що розмір його пенсії складає 5200,00 грн, однак жодних доказів про розмір пенсії, суду не надано.

Крім того, інвалідність не є підставою, що перешкоджає виплаті аліментів. Грошові кошти на утримання неповнолітніх дітей зобов`язані виплачувати всі батьки, тим більше ті, щодо яких виноситься судове рішення.

На підтвердження погіршення матеріального стану ОСОБА_1 вказує, що його батько ОСОБА_8 сплачував аліментні платежі на утримання своїх онуків, на виконання рішення суду, шляхом перерахунку особистих коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 .

Однак, суд критично оцінює надані квитанції №297358093 від 15.09.2023 (а.с. 149), №289889204 від 23.08.2023 (а.с. 151), №278662655 від 15.07.2023 (а.с. 153), №268047036 від 07.06.2023 (а.с. 154), №261430315 від 07.05.2023 (а.с. 157), №257020254 від 07.04.2023 (а.с. 159), №249731255 від 09.03.2023 (а.с. 160), №240655010 від 13.02.2023 (а.с. 162), №238645059 від 08.02.2023 (а.с.163), про перерахунок ОСОБА_8 на рахунок ОСОБА_1 коштів, оскільки у вищевказаних квитанціях відсутнє призначення платежу.

Крім того, ОСОБА_1 не надано доказів про доходи ОСОБА_8 , що підтверджувало б можливість останнього здійснювати перерахунок в такому обсязі коштів.

Як вбачається із відповіді Державної прикордонної служби №19-21662/18/24 від 27.03.2024 ОСОБА_1 в період з 01.02.2023 по 19.11.2023 періодично виїжджав за межі території України (а.с. 239), що свідчить про його платоспроможність

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Встановлені обставини справи у сукупності та взаємозв`язку з нормами закону, якими врегульовано спірні правовідносини, дають підстави для висновку про те, що з моменту постановлення рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2022 у справі №127/24232/22 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 гривень, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 гривень, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 гривень, щомісячно, починаючи з 26.10.2022 року і до досягнення дітьми повноліття, у ОСОБА_1 не відбулося суттєвих змін ні в матеріальному стані, ні в стані його здоров`я, як виписано положеннями статті 192 Сімейного кодексу України. А тому суд приходить до переконання, що позивач спроможний виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, та цей розмір не підлягає зменшенню, а тому позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

ОСОБА_2 звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів наполягала на тому, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів, у неї, як у одержувача аліментів значно погіршилося її матеріальне становище, а у платника аліментів, відповідача по справі, - значно покращилося.

Так, відповідно до наданих ОСОБА_2 відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків у ОСОБА_2 з 4 кварталу 2022 року по 3 квартал 2023 року відсутня інформація про доходи (а.с. 115-116, 194).

Як стверджує ОСОБА_2 , що також не заперечується ОСОБА_1 , вона разом із дітьми перебувала в Республіці Польща, однак 28.06.2023 повернулися в Україну де і проживають на даний час за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 117-125), будь-яких доходів, крім аліментів, у ОСОБА_2 немає, на підтвердження чого нею долучено виписку із АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.12.2020 по 22.09.2023 (а.с. 128).

Однак, станом на день винесення рішення суду про стягнення аліментів (06.12.2022) у ОСОБА_2 були відсутні доходи, що також підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 20.09.2023. Вказане свідчить про відсутність суттєвих змін в матеріальному становищі ОСОБА_2 .

Доводи ОСОБА_2 про те, що розмір аліментів необхідно збільшити, оскільки нею понесені витрати на лікування дітей в стоматологічній клініці, не є підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки такі виплати, здійснені позивачем є додатковими витратами, які зумовлені особливими обставинами, оскільки спрямовані на лікування дітей, а тому не є підставою для збільшення розміру аліментів.

Статтею 150 Сімейного Кодексу України встановлений обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Таким чином, суду не доведено зміни матеріального стану, погіршення або поліпшення здоров`я ні отримувача аліментів, ні платника аліментів, ні самих дітей.

Виходячи із вищевикладеного, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні як первісного, так і зустрічного позову.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за позовними вимогами ОСОБА_1 залишити за ним, оскільки в задоволенні позову відмовлено, а судовий збір за позовними вимогами ОСОБА_2 компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач-відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач-позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 03 липня 2024 року.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна