Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/945/24
Провадження № 2-др/711/34/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

10 квітня 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді Скляренко В.М.

при секретарі Копаєвій Є.В.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси заяву ОСОБА_2 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебувала на розгляді цивільна справа за позовом ПАТ «Черкаське хімволокно», в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію до об`єкта споживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.03.2024р. позовну заяву залишено без розгляду за заявою представника позивача.

25.03.2024р. відповідачка звернулась до суду з заявою, в якій просила стягнути з ПАТ «Черкаське хімволокно», в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», на її користь 17 040 грн. в якості відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката.

В обґрунтування своїх вимог відповідачка посилається на те, що для здійснення представництва її інтересів у справі вона скористалася послугами професійного адвоката та сплатила за надану їй правничу допомогу кошти в сумі 17 040 грн. Відповідачка вважає, що такі витрати мають бути їй відшкодовані за рахунок позивача на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України, оскільки такі витрати виникли внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, проте надала суду письмове клопотання, в якому просила розглянути її заяву про відшкодування витрат на правову допомогу без її участі.

Представник позивача Корнюхін О.В., який діє на підставі довіреності №229 від 12.02.2024р., в судовому засіданні заперечив проти заяви відповідачки та просив відмовити у її задоволенні. В обґрунтування своєї позиції пояснив, що жодних необґрунтованих дій з боку позивача не було, а тому відсутні правові підстави для покладання на позивача обов`язку з відшкодування витрат відповідачки на правову допомогу.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

За матеріалами судової справи судом встановлено, що позовна заява ПАТ «Черкаське хімволокно», в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», надійшла до суду 02.02.2024р. В позовній заяві було заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості з оплати послуг з постачання теплової енергії до об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 9346,40 грн.

05.02.2024р. судом було відкрито провадження у справі із визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

22.02.2024р. від відповідачки на адресу суду надійшов відзив проти позову, в якому відповідачка просила суд ухвалити рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції відповідачка посилалась на необґрунтованість позовних вимог, а також пропуск позивачем строків позовної давності. Також у відзиві зазначалось, що попередній орієнтований розрахунок витрат відповідачки на правову допомогу адвоката складає 15000 грн., а відповідні документи на правничу допомогу будуть надані до суду протягом п`яти днів з дня ухвалення судового рішення у справі.

27.02.2024р. від відповідачки на адресу суду надійшла заява, в якій було зазначено про отримання відповідачкою правової допомоги адвоката Єфімової Л.Я. та послуг представника ОСОБА_4

29.02.2024р. від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про залишення позову без розгляду, яка була обґрунтована тим, що позов пред`явлений до неналежного відповідача.

19.03.2024р. судом постановлено ухвалу, якою позовну заяву залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Звертаючись до суду із заявою про ухвалення судом додаткової ухвали про стягнення із позивача на користь відповідачки понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17040 грн., відповідачкою надано суду наступні докази:

- договір про надання правничої допомоги в суді першої інстанції по справі №711/945/24 від 15.02.2024р., укладений відповідачкою з адвокатом Єфімовою Л.Я.;

- квитанція до приходного касового ордеру від 21.03.2024р. про сплату ОСОБА_5 на користь адвоката Єфімової Л.Я. 17 040 грн.;

- акт виконаних робіт від 21.03.2024р. (калькуляція витрат в суді першої інстанції по справі №711/945/24);

- акт прийому-передачі виконаних робіт від 21.03.2024р.;

- копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №1945 від 02.11.2010р.

Відповідно до п. 3.1 договору про надання правничої допомоги вартість послуг адвоката складає 17 040 грн.

Згідно актів виконаних робіт та прийому-передачі виконаних робіт від 21.03.2024р. на надання правової допомоги адвокатом Єфімовою Л.Я. було витрачено 6 годин часу з вартістю робіт по 2840грн/год., а відтак загальна вартість послуг адвоката складає 17 040 грн. (6 год.*2840грн/год.).

Надаючи оцінку обґрунтованості вимог відповідачки про наявність правових підстав для покладання на позивача обов`язку з відшкодування витрат відповідачки на правову допомогу суд виходить з наступного.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України.

Розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду регламентується ст. 142 ЦПК України.

Нормами статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Визначаючи наявність правових підстав для компенсації відповідачу судових витрат суд виходить з того, що системне тлумачення та аналіз змісту положень ч. 5 ст. 142 ЦПК України в контексті таких засад цивільного судочинства як справедливість (ст. 2 ЦПК), повага до честі і гідності, рівність перед законом і судом (ст. 6 ЦПК), свідчить що компенсації підлягають не всі понесені відповідачем судові витрати, а лише ті, які понесені ним вимушено і їх здійснення безпосередньо пов`язане із необґрунтованими діями позивача. З огляду на зазначене необхідно встановити чи є такі витрати виправданими та чи направлені вони на здійснення відповідачем дій, вчинених для усунення негативних наслідків від дій позивача.

В цьому контексті варто звернути увагу, що цивільно-процесуальний закон не розкриває змісту та ознак необґрунтованості дій позивача, натомість визначає, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

У постанові по справі № 644/7976/18 Верховний Суд зауважує, що особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов. ЦПК України передбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

При цьому, звернення до суду із позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Верховний Суд виходить із системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України та зазначає, що необґрунтовані дії позивача, як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Для задоволення заявлених вимог відповідач повинен довести, а суд - встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Таким чином, доведення відповідачем необґрунтованих дій позивача чи зловживання ним своїми правами є обов`язковою умовою для стягнення з позивача витрат відповідача у разі залишення позову без розгляду.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання відповідачки про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації. Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача та є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. Доказів того, що дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті були необґрунтованими, чи останній зловживав своїми правами матеріали справи не містять.

Крім того, надаючи оцінку наданим відповідачкою доказам на підтвердження розміру витрат на правову допомогу, в контексті обставин судового провадженні у даній справі, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За змістом ч. 4, 5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аналіз наявних в матеріалах справи документів дозволяє дійти висновку про те, що матеріали справи не містять належних доказів, які свідчать про вчинення, вказаних в актах виконаних робіт та прийому-передачі виконаних робіт від 21.03.2024р., процесуальних дій по наданню правничої допомоги відповідачці безпосередньо адвокатом Єфімовою Л.Я.

Так, всі процесуальні документи, які подавались в суд, зокрема: відзив, заява від 27.02.2024р. про участь представників, надавались безпосередньо відповідачкою та не містили підпису адвоката Єфімової Л.Я. До того ж до постановлення судом ухвали про залишення позову без розгляду відповідачкою навіть не надавалось суду відомостей, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, про її представника адвоката Єфімової Л.Я. За таких обставин такий адвокат не мала статусу учасника судового провадження (представник позивача) у даній судовій справі, оскільки суду не надавалось документів на підтвердження повноважень на здійснення таким адвокатом представництва інтересів відповідачки, а також суду не було повідомлено ідентифікуючих відомостей такого учасника справи (повне ім`я; адреса місцезнаходження; засоби зв`язку тощо). Саме лише посилання у наданих суду відповідачкою процесуальних документах на те, що вони складені адвокатом, не є належним доказом здійснення відповідних процесуальних дій (складання процесуальних документів) саме адвокатом, а тому не є достатнім обґрунтуванням реальності наданих адвокатських послуг.

Відтак, будь-яких доказів на підтвердження реальності надання адвокатом послуг, вказаних у наданих відповідачкою документах, матеріали справи не містять.

За таких обставин, підстави для стягнення з позивача судових витрат, понесених відповідачкою на правничу допомогу в розмірі 17 040 грн., у даній справі, відсутні.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 82, 133, 141, 142, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст додаткової ухвали складений 15 квітня 2024 року.

Головуючий: В.М. Скляренко