Справа № 138/1891/24
Провадження №:2-о/138/112/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2024 м. Могилів-Подільський

Суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області Київська Т.Б., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з вказаною вище заявою.

Дослідивши заяву суд вважає, що її слід залишити без руху, а заявнику надати строк для усунення недоліків, враховуючи таке.

Згідно ч.1 ст.318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

Заявник стверджує, що він та ОСОБА_2 є батьками доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітня донька перебуває на його самостійному вихованні та утриманні.

Заявник також зазначає, що мати дитини не утримує дитину та не виховує її.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що за змістом статті 141 Сімейного кодексу України мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Права і обов`язки у кожного з батьків не тільки рівні, але і взаємні. Обоє батьків несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Тобто, відсутність участі батьків дітей у вихованні та утриманні дітей є підставою для звернення до суду із позовними вимогами про позбавлення батьківських прав таких та факт самостійного утримання дітей підлягає доказуванню саме в такій категорії справ, а не як самостійна вимога та може бути встановлений у мотивувальній частині рішення суду.

Крім того, доказів звернення заявника до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини у примусовому порядку у матеріалах заяви відсутні, як і відсутні відомості про наявність заборгованості зі сплати аліментів.

Також, заявник стверджуючи ту обставину, що він самостійно утримує дитину, не вказує про наявність у нього будь-якого доходу та таких доказів суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 175 та 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене вище, вважаю, що слід надати заявнику строк для усунення зазначених недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали, залишивши заяву без руху.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 175 та 177 цього Кодексу позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. 177, 185, 258-261, 294, 318 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Залишити без руху заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, надавши заявнику строк для усунення недоліків, а саме десять днів з дня отримання даної ухвали суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.Б.Київська