Справа № 177/911/24
Провадження № 2/177/619/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 грудня 2024 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Коваль Н. В.

за участі:

секретаря судового засідання Фурт Я.О.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , яка за життя 06.09.2018 року склала заповіт, яким заповіла йому належні їй земельні ділянки площею 1,3900 га, кадастровий номер :01:001:1449 та площею 1.3900 га, кадастровий номер :01:001:1450, цільове призначення яких - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області .

Вказує, що заповіт складено за наступних обставин. Так, у 2018 році до нього звернулась ОСОБА_5 , як до землекористувача вказаних земельних ділянок, так як він є головою Фермерського господарства «БІЛІЧЕНКО» і використовує земельні ділянки на підставі укладених із ОСОБА_5 відповідних договорів, з проханням надати фінансову позику, оскільки їй необхідні були кошти, і запропонувала скласти на його ім`я заповіт, тобто заповісти йому вищевказані земельні ділянки, так як надану суму позики повернути у неї не було фінансової можливості. Відповідну позику він надав, і ОСОБА_5 його проінформувала, що члени її сім`ї ознайомлені з тим, що ним надається позика, і в разі її смерті вони повідомлять йому про цей факт.

При зверненні до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Кноль О.А. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , постановою нотаріуса йому відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, у зв`язку з тим, що спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Зазначає, що у встановлений законом шестимісячний строк він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так як не знав, що ОСОБА_5 померла, оскільки вони проживали у різних населених пунктах, з власницею земельних ділянок та членами її сім`ї спілкувалися лише за необхідності. Про смерть ОСОБА_5 йому стало відомо у березні 2024 року від сина померлої, який повідомив, що померла мати, після неї оформляється спадщина, а оригінали державних актів на право власності на землю у них відсутні, на що він йому відповів, що його матір`ю на нього складено заповіт, і оригінали документів знаходяться у нього. Тобто, члени сім`ї померлої знали про складений заповіт, були ознайомлені із його місцем знаходження як голови ФГ «БІЛІЧЕНКО», тим паче в укладених договорах зазначене місце реєстрації ФГ «БІЛІЧЕНКО», але про смерть ОСОБА_5 йому не повідомили. Нотаріусом, якому було відомо про наявність заповіту йому теж не було повідомлено про смерть спадкодавиці.

Вважає, що причини пропуску ним строку для прийняття спадщини є об`єктивними, пов`язані, насамперед, з недобросовісною поведінкою відповідача, а отже, є поважними, тому просить суд визначити йому додатковий строк два місяці після набрання рішенням законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді від 06 травня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду та за заявою позивача в порядку підготовки справи до судового розгляду у приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Кноль О.А. витребувані докази на підтвердження викладених в позові обставин (а.с. 29).

25.06.2024 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог та вважає їх безпідставними, вказуючи на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати ОСОБА_5 , він будучи спадкоємцем першої черги після смерті матері у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. У позові позивач стверджує, що ОСОБА_5 нібито отримала від нього кошти за вказані земельні ділянки, та оскільки не могла віддати борг за життя склала заповіт на його ім`я, згідно якого заповіла йому вказані земельні ділянки.

Вказує, що між його матір`ю та ОСОБА_3 були укладені договори оренди вказаних земельних ділянок строком на 50 років. Про наявність боргових зобов`язань перед позивачем та складення на його ім`я заповітів на земельні ділянки мати ніколи йому не казала.

Зазначає, що у позовній заяві позивач просить надати йому додатковий строк для прийняття спадщини, мотивуючи тим, що він не звернувся до нотаріуса у визначений для прийняття спадщини строк через незнання про смерть спадкодавця та недобросовісну поведінку відповідача, а отже строк на прийняття спадщини, на його думку, пропущений з поважних причин, однак необізнаність ОСОБА_3 про смерть ОСОБА_5 не є поважною причиною для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, тобто відсутність відомостей про смерть ОСОБА_5 не може вважатися об`єктивною причиною, що перешкодила позивачу прийняти спадщину. Крім того, позивач стверджує, що знав про наявність заповіту на його ім`я та мав його екземпляр.

Також вказує, що зазначені земельні ділянки перебувають в користуванні ОСОБА_3 за договорами емфітевзису, який по даний час користується ними. За договором позивач періодично здійснював плату за користування земельними ділянками, знав про місце проживання спадкодавця, а отже підтримував зв`язок із ОСОБА_5 та мав можливість вчасно дізнатись про смерть спадкодавця, проте він вчасно не скористався правом на прийняття спадщини, а тому правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає.

Таким чином, вказує, що незнання про смерть спадкодавця, неповідомлення відповідачем про відкриття спадщини за умови обізнаності позивача про наявність заповіту на його користь та наявності у нього можливості дізнатись про смерть спадкодавця протягом встановленого законом не створювало позивачу перешкод для здійснення права на спадкування за заповітом. У задоволені позовних вимог просив відмовити у повному обсязі (а.с. 120-123).

27.06.2024 представник позивача ОСОБА_1 надала відповідь на відзив, в якому зазначила, що позивач не погоджується з обставинами викладеними у відзиві на позовну заяву, вказуючи, що твердження відповідача про те що померла ОСОБА_5 мала право на отримання за 2023 рік плати за користування зазначеними земельними ділянками суперечать умовам укладених нею договорів, оскільки згідно п. 8 договорів, землекористувач сплачує власнику плату за надані права користувача земельними ділянками за весь період строку дії договору.

Крім того, вказувала, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, право на заповіт здійснюється особисто, а отже, обов`язкове повідомлення будь-кого про складення заповіту чинним законодавством не передбачено.

Також, відповідач у відзиві вказує, на те, що позивач доводить, що заповіт, який, нібито, склала мати, був спрямований на забезпечення зобов`язань за договором позики, але позивач у позовній заяві тільки пояснює обставини, які були причиною (передумовою) складення спадкодавцем заповіту, і надає докази у вигляді розписки.

Крім того, оскільки спір виник у зв`язку з неповідомленням нотаріусом спадкоємця за заповітом про відкриття спадкової справи після смерті заповідача, що стало причиною пропуску позивачем встановленого законодавством строку для подачі заяви про прийняття спадщини, вважає, що заперечення, викладені відповідачем у відзиві, не заслуговують на увагу, і відповідно не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Позовні вимоги просила задовольнити (а.с. 133-135).

21 серпня 2024 року підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 141).

Присутня в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 , в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача, посилаючись на пояснення надані у відзиві на позовну заяву. У задоволені позовних вимог просила відмовити.

Вислухавши присутніх в судовому засіданні учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, давши оцінку доказам, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 10).

За життя ОСОБА_5 06.09.2018 року склала заповіт яким заповіла ОСОБА_6 - позивачу по справі, належну їй земельну ділянку площею 1,390 га, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №040492 виданого Криворізькою райдержадміністрацією 01.11.2010 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та належну їй земельну ділянку площею 1,390 га, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №040491 виданого Криворізькою райдержадміністрацією 01.11.2010 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 13), що підтверджується копією заповіту посвідченого секретарем Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Шарій Л.І., зареєстрованого в реєстрі за № 85 (а.с. 13), Інформаційною довідкою зі Садкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 75501148 від 20.01.2024 (а.с. 81-82).

Позивач звернувся до нотаріуса з питанням щодо оформлення права на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кноль О.А. винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії від 27.03.2024 року, якою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що спадкоємець пропустив 6-місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 13-15).

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який не проживав постійно зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Подібні висновки викладені Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, Верховним Судом у постановах від 18 січня 2018 року у справі № 198/476/16-ц (провадження № 61-1750св18); від 12 лютого 2018 року у справі № 712/656/15-ц (провадження № 61-2397св18), від 06 червня 2018 року у справі № 592/9058/17-ц (провадження № 61-200св18), від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18), від 13 грудня 2018 року у справі № 459/295/16-ц (провадження № 61-19401св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 12 квітня 2021 року у справі № 589/1863/13-ц (провадження № 61-15016св20), від 10 вересня 2021 року у справі № 179/2076/19 (провадження № 61-18871св20), від 23 грудня 2021 року у справі № 645/7452/19 (провадження № 61-18885св20), від 09 лютого 2022 року у справі № 709/769/19 (провадження № 61-13720св20) та ін., що свідчить про незмінну та усталену судову практику у подібних правовідносинах.

Позивач в позовній заяві вказує на те, що дійсно пропустив визначений законом строк для прийняття спадщини, у зв`язку із тим, що він не знав, що ОСОБА_5 померла, оскільки вони не були родичами та проживали у різних населених пунктах, з власницею земельних ділянок та членами її сім`ї спілкувалися лише за необхідності. Про смерть ОСОБА_5 йому стало відомо у березні 2024 року від сина померлої, який повідомив, що померла мати, після неї оформляється спадщина, а оригінали державних актів на право власності на землю у них відсутні, на що він йому відповів, що його матір`ю на нього складено заповіт, і оригінали документів знаходяться у нього. Тобто, члени сім`ї померлої знали про складений заповіт, але про смерть ОСОБА_5 йому не повідомили. Нотаріусом, якому було відомо про наявність заповіту йому теж не було повідомлено про смерть спадкодавиці.

Позивач в позовній заяві зазначав, про що в судовому засіданні також вказувала його представник, що позивач не звернувся до нотаріуса у визначений для прийняття спадщини строк через незнання про смерть спадкодавця та недобросовісну поведінку відповідача, який не повідомив його про смерть ОСОБА_5 , а лише у березні 2024 року повідомив, що після померлої оформляється спадщина. Крім того, нотаріусом, якому було відомо про наявність заповіту йому теж не було повідомлено про смерть спадкодавиці.

Як зазначав у відзиві на позовну заяву відповідач та в судовому засіданні вказувала його представник, відповідачу не було відомо про наявність заповіту складного його матір`ю за життя, яким вона заповідала позивачу належні їй земельні ділянки. Про наявність заповіту йому стало відомо лише після звернення до нотаріуса, тому відповідач не мав можливості повідомити позивача про смерть матері.

Щодо твердження позивача про не повідомлення його нотаріусом про смерть спадкодавиці, суд дійшов наступного.

Відповідно до частини першої статті 63 Закону України «Про нотаріат», підпункту 4.2. пункту 4 глави 3, підпункту 2.2. пункту 2 глави 9 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, обов`язок нотаріуса повідомити спадкоємців про відкриття спадщини виникає у разі, коли місце проживання або роботи таких спадкоємців йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі у разі оголошення секретного заповіту та під час вчинення підготовчих дій перед вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна.

Як видно з копії спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.08.2023 приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кноль О.А. на адресу позивача ОСОБА_7 направлено повідомлення про те, що нею 13 липня 2023 року заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 58 зворот), в той час, як ОСОБА_3 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 лише 27.03.2024 (а.с. 99 зворот).

Таким чином, позивач нотаріусом був повідомлений про відкриття спадщини.

Само по собі незнання позивача про смерть спадкодавця не є підставою для поновлення йому строку для прийняття спадщини.

Крім того, позивач в позовній заяві вказував, що знав про наявність заповіту на його ім`я та мав його екземпляр.

Отже, встановивши, що позивач був повідомлений нотаріусом про смерть ОСОБА_5 та знав про наявність заповіту, тому будь-яких перешкод для подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк у позивача не було, а тому і підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання поважною причину зазначену позивачем пропуску строку та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відсутні.

Керуючись ст. ст. 1217, 1220, 1233, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 247, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволені позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 18 грудня 2024 року

Суддя Н.В. Коваль