ПОСТАНОВА

Іменем України

14 травня 2024 року м. Кропивницький

справа № 405/6320/23

провадження № 22-ц/4809/695/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Голованя А.М., Письменного О.А.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Бутельська Галина Валентинівна;

відповідач - Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державна казначейська служба України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 лютого 2024 року, у складі головуючого судді Шевченко І.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

встановив:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Просила стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на свою користь майнову шкоду в розмірі 410 811,00 грн., моральну шкоду у сумі 50 000,00 грн. та судові витрати по справі в сумі 8 174,11 грн.

Позов обґрунтовано тим, що їй на праві власності належить автомобіль «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску.

20.02.2021 вказаний автомобіль було пошкоджено працівниками автомийки «Авто-няня», що за адресою: м. Кропивницький, вул. Суворова, 12.

21.02.2021 під час огляду місця події, а саме приміщення автомийки «Авто-няня», автомобіль «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску, було вилучено дізнавачем Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Докторовою В.Л. як речовий доказ та доставлено на зберігання на штрафмайданчик регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Кіровоградській області за адресою: м. Кропивницький, просп. Інженерів, що підтверджується протоколом огляду місця події від 21.02.2021 .

За даним фактом Кропивницьким районним управлінням поліції ГУНП в Кіровоградській області було порушено кримінальне провадження № 0000271 від 03.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 270 КК України.

07.06.2023 слідчим Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області Щур К.А. по вказаній вище справі було винесено постанову про закриття кримінального провадження та прийнято рішення повернути автомобіль їй. 08.07.2023 вона прибула на територію штрафмайданчика для того, щоб забрати належний їй автомобіль «Ford Focus», але отримати його не змогла. Зі слів працівників штрафмайданчика, її автомобіль забрали сторонні особи, які не були їй названі, будь-яких документів з цього приводу їй надано не було.

Про факт крадіжки належного їй автомобіля вона звернулась із заявою про злочин до Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області як до органу, який проводив досудове розслідування по вказаному вище кримінальному провадженню та передавав на зберігання, як речовий доказ, належний їй автомобіль.

10.08.2023 їй надійшло повідомлення від начальника Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області А.Гудіми за № 4177/111-23, у якому зазначено, що за її зверненням ознак кримінального правопорушення щодо крадіжки її автомобіля не встановлено, та рекомендовано з даного факту звернутися до суду у порядку цивільного законодавства.

Вважає, що її власний автомобіль «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску, який був речовим доказом у кримінальній справі, було викрадено з території штраф майданчика внаслідок бездіяльності посадових осіб Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, яка полягає у неналежному виконанні обов`язків по зберіганню транспортного засобу як речового доказу.

Внаслідок неправомірних дій відповідача, що виразилися у незбереженні тимчасово вилученого майна - речового доказу, автомобіля «Ford Focus», їй завдано майнову шкоду. Згідно звіту № 11-23 про незалежну експертну оцінку КТЗ марки Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить їй, ринкова вартість КТЗ марки Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску, станом на 01.08.2023 року складає 410 811,00 грн.

Обґрунтовуючи моральну шкоду позивачка зазначала, що внаслідок неправомірних дій відповідача вона зазнала моральної шкоди, розмір якої визначила в 50 000,00 грн .

Зазначала, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких позивачка зазнала у зв?язку із протиправною поведінкою посадових осіб щодо неї незаконним зникненням її майна (автомобіля), що спричинило зміни у ритмі її життя та відволікає від вирішення інших поточних справ.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 лютого 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у зв`язку із втратою майна в сумі 410 811,00 грн , моральну шкоду у сумі 50 000,00 грн та судові витрати по справі в сумі 8 174,11 грн .

Не погодившись із вказаним рішенням Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вказує на те, що незаконними чи неправомірними у встановленому порядку дії працівників поліції не визнавалися, а у цивільному судочинстві не може визнаватися неправомірність дій посадових осіб.

Вважає, що сам факт передачі транспортного засобу не є безумовною підставою для відшкодування моральної та матеріальної шкоди і не вказує жодним чином на неправомірність дій посадових осіб чи службових осіб органів державної влади.

Посилається на відсутність належних доказів, які б вказували на те, в чому ж полягає спричинена моральна шкода, а також наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана і вини в її заподіяні.

Без надання документальних доказів, твердження про моральні страждання, переживання, зміни життєдіяльності є лише припущеннями і не можуть братися судом до уваги як фактичні дані. Відсутні розрахунки сум, з яких він виходив при визначені суми завданих йому моральних збитків у розмірі саме 50 000 гри.

Зазначає, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції на користь позивача стягнуто 410 811 грн матеріальної шкоди, але відповідно до висновку експерта від 31.05.2021 та постанови про закриття кримінального провадження 0000271 вартість матеріального збитку завданого позивачу становить - 265 726, 86 грн.

Вказує, що судом не було встановлено обставин, які мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державна казначейська служба України подала відзив на апеляційну скаргу, в якій просить скаргу задовольнити у повному обсязі.

Адвокат Бутельська Г.В., яка представляє інтереси позивача подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим та ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що вразі втрати, знищення стороною кримінального провадження речового доказу (в даному випаду автомобіля) вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість.

Вважає, що даний спір є спором про цивільне право, не зважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, оскільки порушено приватне право - фізичної особи саме суб?єктом владних повноважень.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення частково відповідає зазначеним вимогам з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 20.02.2021.

20.02.2021 вказаний автомобіль було пошкоджено працівниками автомийки «Авто-няня», що розташована за адресою: м. Кропивницький, вул. Суворова, 12.

21.02.2021 під час огляду місця події, а саме приміщення автомийки «Авто-няня», автомобіль «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску, було вилучено дізнавачем Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Докторовою В.Л. як речовий доказ та доставлено на зберігання на штрафмайданчик регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Кіровоградській області за адресою: м. Кропивницький, просп. Інженерів, 1, що підтверджується протоколом огляду місця події від 21.02.2021.

За даним фактом Кропивницьким районним управлінням поліції ГУНП в Кіровоградській області було порушено кримінальне провадження № 0000271 від 03.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 270 КК України.

07.06.2023 слідчим Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області Щур К.А. по вказаній вище справі було винесено постанову про закриття кримінального провадження та прийнято рішення повернути автомобіль «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску, що зберігається на території штрафмайданчика за адресою: м. Кропивницький, просп. Інженерів, 1 потерпілій ОСОБА_1

08.07.2023 позивач прибула на територію штрафмайданчика для того, щоб забрати належний їй автомобіль «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 , але отримати власний автомобіль позивач ОСОБА_1 не змогла. Зі слів працівників штрафмайданчика, її автомобіль забрали сторонні особи, які не були названі позивачу.

Будь-яких документів з цього приводу їй надано не було.

Про факт крадіжки належного їй автомобіля ОСОБА_1 звернулась із заявою про злочин до Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області як до органу, який проводив досудове розслідування по вказаному вище кримінальному провадженню та передавав на зберігання, як речовий доказ, належний їй автомобіль.

Як вбачається із повідомлення від 10.08.2023 на адресу позивача від начальника Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_2 за вих. № 4177/111-23, за її зверненням ознак кримінального правопорушення щодо крадіжки її автомобіля не встановлено, та рекомендовано з даного факту звернутися до суду у порядку цивільного законодавства.

ОСОБА_1 вважала, що її власний автомобіль «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску, який був речовим доказом у кримінальній справі, було викрадено з території штрафмайданчика внаслідок бездіяльності посадових осіб Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, яка полягає у неналежному виконанні обов`язків по зберіганню транспортного засобу як речового доказу.

Позивачка звернувшись із даним позовом вказувала, що їй було завдано матеріальної та моральної шкоди.

Просила стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на свою користь майнову шкоду в розмірі 410 811,00 грн., моральну шкоду у сумі 50 000,00 грн .

Задовольняючі даний позов суд першої інстанції послався на доведеність позовних вимог.

Суд першої інстанції вважав встановленими обставини даної справи та вказав, що порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (рішення ЄСПЛ у справі «Науменко проти України»).

Як встановлено матеріалами справи Головним управлінням Національної поліції в Кіровоградській області не було забезпечено належного зберігання та схоронність транспортного засобу позивачки, як речового доказу та внаслідок втрати транспортного засобу, ОСОБА_1 було завдано, як матеріальної шкоди так і моральної шкоди.

Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі втрати та знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов?язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статтею 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодження речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними свої повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 23 Цивільного кодексу України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови).

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення матеріальної та моральної шкоди на користь позивачки, як і погоджується із визначеним судом до стягнення розміром такої шкоди.

Проте, колегія суду не погоджується із визначенням порядку стягнення коштів на користь позивачки.

Кошти на відшкодування державою шкоди підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Відповідно до статті 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року

№460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів,

є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі.

Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває

і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади.

Таким органом у цій справі є - Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області, дії посадових осіб якого призвели до незбереження тимчасово вилученого майна - речового доказу, автомобіля « Ford Focus», власником якого є позивачка.

Зазначеними діями позивачці було завдано моральної шкоди.

Кошти на відшкодування державою шкоди підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Колегія суддів, вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що позивачка не зазнала матеріальної та моральної шкоди.

Крім того, необґрунтованим є посилання відповідача, що даний спір є публічно -правовим і не має розглядатися в цивільному судочинстві.

Слід зазначити наступне, що не є публічно-правовим спір між суб`єктом владних повноважень та суб`єктом приватного права - фізичною особою, у якому дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права.

Предметом спору у даній справі є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а отже, спір, що виник між сторонами у цій справі, стосується майнових прав позивача та має приватно - правовий характер.

Спірні правовідносини виникли внаслідок втрати майна, як наслідок неналежного виконання своїх посадових обов?язків, а тому є помилковими доводи відповідача про те, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог статті 316, 317, 319 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі, інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини другої статті 353 ЦК України в умовах воєнного або надзвичайного стану майно може бути примусово відчужене у власника з наступним повним відшкодуванням його вартості.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо правомірності передачі автомобіля, який належить позивачці іншим особам за особливою процедурою в умовах воєнного стану.

Колегія суддів вважає, що позивачка довела наявність неправомірних дій органу, який відповідав за зберігання речового доказу (автомобіля), довела наявність шкоди та причинний зв?язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, а тому для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов?язковою, що узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.04.2020 у справі №925/1196/18.

Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Частиною першою статті 1166 ЦК України унормовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними й передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.

Утім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Збитки завдані позивачці - це об`єктивне зменшення будь-яких її майнових благ, що обмежує її інтереси як учасника певних цивільних відносин і проявляється у втраті транспортного засобу з вини саме відповідача.

Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про зміну оскаржуваного рішення в частині визначення порядку стягнення коштів на користь позивачки.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 лютого 2024 року - змінити.

Стягнути із Держави України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у зв`язку із втратою майна в сумі 410 811,00 грн , моральну шкоду у сумі 50 000,00 грн та судові витрати по справі в сумі 8 174,11 грн .

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Л.Дуковський

Судді: А.М. Головань

О.А. Письменний