Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/391/24

Провадження №2/377/260/24

02 липня 2024 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Пскової А.І., за відсутності сторін, розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

У С Т А Н О В И В:

22 травня 2024 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому, посилаючись на статті 110, 112, 113 СК України, просила розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06 березня 2019 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 10.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06 березня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб, актовий запис №10. За час шлюбу в них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підставою для розірвання шлюбу є те, що з березня 2024 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені через різні погляди на життя і сімейні стосунки. Позивач та відповідач живуть самостійним життям, не ведуть спільне господарство, в них відсутній спільний бюджет. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя позивача з відповідачем є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати разом із позивачем. На час подання позову спірні питання про поділ майна відсутні.

Ухвалою судді від 07 червня 2024 року, після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 02 липня 2024 року.

Сторони в призначене судове засідання не прибули, про дату, час і місце якого були повідомлені належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач ОСОБА_1 також просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, про що подав до суду заяву.

Оскільки в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до положень частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 06 березня 2019 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, копію якого долучено до справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , 06 березня 2019 року зареєстрували шлюб у Славутицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що 06 березня 2019 року складено відповідний актовий запис за №10. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_7 , дружині ОСОБА_7 (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народився син ОСОБА_5 , батьком якого є відповідач, матір`ю - позивач, що підтверджується його свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 14.09.2019, виданим Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, копію якого долучено до справи (а.с.8).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2022/000249747 від 05.08.2022 ОСОБА_1 , позивач у справі, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 22.05.2019 ( а.с.10).

Згідно з інформацією №15-08/961 від 28.05.2024, наданою Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області на запит суду в порядку частини шостої статті 187 ЦПК України, ОСОБА_2 , відповідач у справі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 26.07.2006 по теперішній час ( а.с.15).

Як убачається із змісту позовної заяви, підставою для розірвання шлюбу є те, що з березня 2024 року подружні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені внаслідок різних поглядів на життя і сімейні стосунки, вони не ведуть спільне господарство, в них відсутній спільний бюджет, тому шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя позивача з відповідачем є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Зі статті 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно з частиною другою статті 18, статтею 51, частиною третьою статті 56, частиною першою статті 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.

Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе.

За таких обставин суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача.

Ураховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною другою статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, після розірвання шлюбу дитина залишається проживати разом із позивачем. На час подання позову спірні питання про поділ майна відсутні.

Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Згідно з ID квитанцією АТ «Таскомбанк» № 5296-2650-7443-6100 від 21.05.2024 позивач ОСОБА_1 при поданні позову сплатила судовий збір у розмірі 1 211, 20 гривень, який зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с.1,2).

За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 605,60 гривень, сплаченого при поданні позову, інша частина судового збору в розмірі 605,60 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

У позовній заяві ОСОБА_1 просила не стягувати з відповідача на її користь судовий збір.

За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Виходячи з наведеного, сума судового збору, яку позивач ОСОБА_1 сплатила при поданні позову, за її заявою на її користь з відповідача ОСОБА_1 не стягується.

Керуючись статтями 258, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 06 березня 2019 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №10.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище ОСОБА_7 .

Головному Управлінню Державної казначейської служби України у Київській області повернути ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 гривень 20 копійок, сплачений при поданні позову згідно з ID квитанцією АТ «Таскомбанк» № 5296-2650-7443-6100 від 21.05.2024, яка зберігається в матеріалах цивільної справи №377/391/24 (провадження №2/377/260/24).

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 02 липня 2024 року.

Суддя Н. С. Бабич