Справа № 209/9320/24
Провадження № 4-с/209/18/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корнєєвої І.В.,

за участі секретаря Циганок А.С.,

представника скаржника адвоката Похвалітого А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на бездіяльність державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Похвалітій А.А. в інтересах скаржника ОСОБА_1 06.12.2024 року звернувся до суду із вищезазначеною скаргою, в якій просив суд зобов`язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , накладений 09.12.2010 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, винесеної 08.12.2010 року у ВП № 23150241 державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Ніколайчук Ю.А. (в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 10592453, 10592468).

На обґрунтування скарги зазначено, що згідно інформаційної довідки №370388467 від 19.03.2024 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис з реєстраційним номером обтяження 10592453: тип обтяження - арешт нерухомого майна; зареєстровано - 09.12.2010 ...; підстава обтяження - постанова про відкриття виконавчого провадження, б/н, 08.12.2010, Дніпровським відділом ДВС Дніпродзержинського МУЮ (Ніколайчук Ю.А.); обтяжувач/заявник - Дніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, ; власник - ОСОБА_1 . Згідно Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №29580452 від 09.12.2010, в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна міститься запис з реєстраційним номером 10592468: тип обтяження - арешт рухомого майна; дата та час реєстрації - 09.12.2010 ...; підстава обтяження - постанова про відкриття виконавчого провадження, б/н, 08.12.2010, Дніпровським відділом ДВС Дніпродзержинського МУЮ (Ніколайчук Ю.А.); обтяжувач/заявник - Дніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, ; боржник - ОСОБА_1 , код НОМЕР_1 . ОСОБА_1 звернувся 30.04.2024 із заявою про ознайомлення з матеріалами вказаного виконавчого провадження до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яке є правонаступником Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, . 01.07.2024 адвокат Похвалітий А.А. звернувся з адвокатським запитом вих. №43/2024 від 01.07.2024 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з метою отримання інформації щодо ВП. Згідно листа Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вих. №82982 від 03.07.2024 на примусовому виконанні у відділі у період часу з 06.12.2010 по 01.06.2011 перебувало виконавче провадження №23150241 з виконання судового наказу №2п-402, виданого 12.05.2008 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості у розмірі 1851,97 грн. В ході примусового виконання рішення, державним виконавцем був застосований арешт всього майна боржника, дані про яке були внесені до державного реєстру (обтяження №10592453). Зазначене виконавче провадження було завершено державним виконавцем 01.06.2011 на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції 1999 року зі змінами та доповненнями), у зв`язку з відсутністю у боржника коштів та майна, на яке може бути звернено стягнення в рахунок погашення боргу за виконавчим документом. З огляду на чинні норми законодавства про виконавче провадження, державним виконавцем не вживалися заходи щодо припинення арешту майна боржника. Матеріали виконавчого провадження №23150241 з виконання судового наказу №2п- 402, виданого 12.05.2008 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості у розмірі 1851,97 грн., знищені. Таким чином, під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні 08.12.2010 державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Ніколайчук Ю.А. на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження накладено арешт на нерухоме та рухоме майно боржника ОСОБА_1 , вказане обтяження діє (чинне) станом на теперішній час, натомість виконавче провадження №23150241 з виконання судового наказу №2п-402, виданого 12.05.2008 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська завершено 01.06.2011 на підставі п.2. ч. 1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Вказує, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, тому просить суд скасувати арешт.

Представник скаржника адвокат Похвалітий А.А. у судове засідання з`явився, надав пояснення аналогічні обґрунтуванню скарги та просив задовольнити скаргу.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

Представник Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд скарги у його відсутність.

Частиною 2 ст. 450 ЦПК України визначено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Частиною 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали скарги, заперечення державного виконавця на скаргу з додатками суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ВП-спецрозділ міститься запис обтяження на все нерухоме майно Прозоровського О.В. з реєстраційним № 10592453, зареєстрованого 09.12.2010 року за № 10592453 реєстратором Дніпропетровською філією ДП «Інформаційний центр» МЮУ на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, б/н від 08.12.2010 року, виданого Дніпровським відділом ДВС Дніпродзержинського МУЮ.

Згідно відповіді Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 82982 від 03.07.2024 року, на примусовому виконанні у відділі у період з 06.12.2010 року по 01.06.2011 року перебувало виконавче провадження № 23150241 з виконання судового наказу №2п- 402, виданого 12.05.2008 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості у розмірі 1851,97 грн. В ході примусового виконання рішення, державним виконавцем був застосований арешт всього майна боржника, дані про яке були внесені до державного реєстру обтяжень (обтяження № 10592453).

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім встановлених у частині 2 цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Виходячи з аналізу положень ЗУ "Про виконавче провадження", виконавець вчиняє виконавчі дії спрямовані на виконання рішення суду в межах виконавчого провадження.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України "Про виконавче провадження".

Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на момент звернення позивача до суду).

Частиною четвертою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт, відповідно до статей 15 і 16 ЦПК України у редакції, що була чинною 15 грудня 2017 року, суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України у вказаній редакції. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16 (провадження 14-431цс19)).

Таким чином, ОСОБА_1 , як боржник у рамках виконавчого провадження звернувся до суду зі скаргою, оскільки арешт майна проводився державним виконавцем, тому обраний ним спосіб захисту відповідає обставинам справи.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з абз.1 п. 20 р. ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

У Постанові Верховного суду у справі № 927/322/14 від 14.08.2023 року зазначено, що «Наявність протягом тривалого часу (майже 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності (закінчення) виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №2/0301/806/11.

Постановою Верховний Суд 28.08.2024 по справі №947/36027/21 зазначено, що оскільки зазначений виконавчий лист повторно не пред`являвся до примусового виконання і строки його пред`явлення до виконання закінчилися, збереження арештів, накладених державними виконавцями з метою виконання судового рішення, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника.

Аналізуючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку, що державним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 23150241 при поверненні стягувачу виконавчого листа, арешт майна знятий не був, повторно виконавчий лист не пред`являвся до виконання, строки пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив, проте наявність накладеного арешту на майно боржника порушує його права, як власника майна та обмежує можливість вчиняти дії щодо розпорядження цим майном, тому суд приходить до висновку про наявність є підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 5, 13, 18, 19, 48 Закону України «Про виконавче провадження, ст. 60 КПК України, ст.ст. 260 263, 447, 450, 451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на бездіяльність державного виконавця задовольнити.

Зобов`язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , накладений 09.12.2010 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, винесеної 08.12.2010 року у ВП №23150241 державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Ніколайчук Ю.А. (в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 10592453).

Зобов`язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з всього рухомого майна, що належить ОСОБА_1 , накладений 09.12.2010 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, винесеної 08.12.2010 у ВП №23150241 державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Ніколайчук Ю.А. (в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна реєстраційний номер 10592468).

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 27.12.2024 року о 09.10 годині.

Суддя І.В. Корнєєва