У х в а л а

25 червня 2024 року

м. Київ

Справа № 127/14372/23

Провадження № 61-1756ск24

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Гудими Д. А. ознайомився із касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник)

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 вересня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 29 грудня 2023 року

у справі за позовом скаржника до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних та

в с т а н о в и в :

1. 31 січня 2024 року скаржник подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить: звільнити від сплати судового збору; поновити строк на її подання; скасувати зазначені судові рішення й ухвалити нове - про задоволення позову.

2. 22 лютого 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення цієї ухвали. Скаржник мав: зазначити відомості про наявність або відсутність у нього електронного кабінету; конкретизувати підстави касаційного оскарження, визначені у частині другій статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України); надати докази на підтвердження фактів нанесення йому відповідачем тілесних ушкоджень середньої тяжкості і завдання збитків, які майже у 10 разів перевищують розмір доходу скаржника, оскільки саме тими фактами він обґрунтовує виняткове значення для нього справи; сплатити 2 147,20 грн судового збору.

Верховний Суд відмовив у задоволенні клопотання скаржника про звільнення його від сплати судового збору, оскільки не визнав наведені доводи та надані на їх підтвердження докази такими, що належно характеризують майновий стан скаржника і зумовлюють необхідність звільнення.

3. 8 березня 2024 року скаржник надіслав до Верховного Суду дублікат чека від 7 березня 2024 року про сплату 2 147,20 грн судового збору, а також його копію для відповідача.

4. 30 квітня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою продовжив скаржникові на п`ять днів із дня вручення цієї ухвали строк для усунення недоліків касаційної скарги. Скаржник мав: зазначити відомості про наявність або відсутність у нього електронного кабінету; конкретизувати підстави касаційного оскарження, визначені у частині другій статті 389 ЦПК України; надати докази на підтвердження фактів нанесення йому відповідачем тілесних ушкоджень середньої тяжкості і завдання збитків, що майже у 10 разів перевищують розмір доходу скаржника. Копію тієї ухвали скаржник отримав 29 травня 2024 року, що підтверджує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

5. 30 травня 2024 року скаржник надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу у новій редакції, до якої додав копію вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 19 травня 2020 року у справі № 127/30388/19 і копію касаційної скарги з додатком для відповідача. У ній скаржник зазначив про відсутність у нього електронного кабінету, надав для підтвердження виняткового значення для нього справи доказ нанесення відповідачем тілесних ушкоджень середньої тяжкості та завдання 23 894,52 грн збитків. Проте не конкретизував підстави касаційного оскарження, визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

6. За змістом пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

6.1. Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

(1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац другий пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України);

(2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України);

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац третій пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України).

(3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України);

(4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

6.2. За змістом наведених приписів, особа, яка подає касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після його перегляду апеляційним судом та/або на постанову апеляційного суду, має у касаційній скарзі достатньо чітко вказати одну чи більше підстав касаційного оскарження (із зазначених вище чотирьох), а також обґрунтувати таку підставу (такі підстави).

6.3. Скаржник у касаційній скарзі мотивував, чому вважає, що оскаржені судові рішення слід скасувати, проте не пов`язав відповідні аргументи з передбаченими частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження. Тому повинен це зробити.

7. Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (частина перша статті 120 ЦПК України). Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (частина друга статті 127 ЦПК України).

8. Верховний Суд вважає, що встановлений процесуальний строк для усунення недоліків касаційної скарги слід продовжити на п`ять днів із дня вручення скаржникові копії цієї ухвали. У разі невиконання у встановлений строк вимог ухвали Верховний Суд згідно з реченням другим частини третьої статті 185 ЦПК України вважатиме касаційну скаргу неподаною та поверне її скаржникові.

Керуючись статтями 120, 127, 185, 260, 261, 392, 393 ЦПК України,

у х в а л и в :

продовжити ОСОБА_1 на п`ять днів із дня вручення цієї ухвали строк на усунення недоліків його касаційної скарги на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 вересня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 29 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Д. А. Гудима