Справа № 333/1204/22
Провадження № 2/333/100/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Михайлової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Панченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, треті особи Закрите акціонерне товариство «Запорізька Регіональна Біржі Нерухомості», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору міни дійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Запорізької міської ради, в якому просив суд визнати договір міни № 444.М від 16.08.1997 року, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , посвідчений на Запорізькій Регіональній Біржі Нерухомості за реєстровим № 118р. № 17601, дійсним та визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 право власності на 5/9 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці площею 250 кв.м..

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 16 серпня 1997 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_8 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 був укладений договір міни № 444.М, на підставі якого, позивач міняє 57/100 частини двохкімнатної квартири АДРЕСА_2 , жила площа 29,4 кв.м., загальна площа 53,6 кв.м. на 5/9 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельної ділянки площею 250 кв.м. Договір був укладений на Запорізькій Регіональній Біржі Нерухомості. Договір міни за № 444.М від 16.08.1997 року на 5/9 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований 19.08.1997 року в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації під № 118р. № 17601. Правочин обома сторонами повністю виконаний, ОСОБА_7 був звільнений житловий будинок, передані ключі, він знявся з реєстрації за вказаною адресою. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. Позивач використовує житловий будинок для постійного проживання, регулярно оплачує комунальні платежі та утримую її в належному санітарно - технічному стані. Оскільки на час укладання договору, правочини, зареєстровані на біржі не підлягали подальшому нотаріальному посвідченню, вказаний договір міни нотаріально посвідчений не був. Оскільки на даний момент позивачу стало відомо про недійсність біржової угоди та про необхідність визнання договору міни дійсним в судовому порядку, останній звернувся до суду з даним позовом.

Позивачі до судового засідання не з`явились, від представника позивача адвоката Іванісова В.С. до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, наполягають на задоволенні позову, не заперечують проти винесення рішення.

Відповідач до судового засідання не з`явився, надавши відзив, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Треті особи до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись вчасно належним чином, причин неявки суду не повідомили.

Дослідивши письмові матеріали справи та докази, що містяться в ній, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Крім того згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 16.08.1997 між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 з одного боку та ОСОБА_7 , з іншого боку було укладено договір міни № 444.М, відповідно до якого сторони міняють 57/100 частини двохкімнатної квартири АДРЕСА_2 , жила площа 29,4 кв.м., загальна площа 53,6 кв.м. на 5/9 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельної ділянки площею 250 кв.м.

Вказаний договір був укладений на Запорізькій Регіональній Біржі Нерухомості

19.08.1997 року вказана угода була зареєстрована в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації.

Позивач має намір розпорядитись нерухомістю, однак договір не посвідчений нотаріально, тому він не приймається для реєстрації права власності в ДРРПННМ.

Відповідно до актового запису про смерть № 7412 від 15.11.2017 ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно відповіді шостої Запорізької державної нотаріальної контори від 04.02.2022, після смерті ОСОБА_7 спадкова справа не заводилась.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. встановлено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

На момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР.

Згідно зі ст. 153 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР 1963 року, що діяв на час укладення договору купівлі-продажу від 20.07.2001 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 47 УРСР (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.

Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Зі змісту договору №444.М від 16.08.1997 року вбачається, що даний договір укладений у відповідності до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на Запорізькій Регіональній Біржі Нерухомості, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. У відповідності до вимог ст. 227 ЦК України підлягає реєстрації в БТІ за місцем знаходження нерухомості.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов:

а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі;

б) якщо її учасниками є члени біржі;

в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.

Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Зміст біржової угоди (за винятком найменування товару, кількості, ціни, місця і строку виконання) не підлягає розголошенню. Цю інформацію може бути надано тільки на письмову вимогу судам, органам прокуратури, служби безпеки, внутрішніх справ, арбітражному суду та аудиторським організаціям у випадках, передбачених законодавством України.

Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам.

Відповідно до реєстраційного посвідчення Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації від 19.08.1997, право приватної власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , в рівних частках, на підставі договору міни №444.М від 16.08.1997 року.

На теперішній час позивачу стало відомо про недійсність біржової угоди і необхідності підтвердження її дійсності у судовому порядку, оскільки при оформленні сторонами договору купівлі-продажу не були виконані вимоги ст. 227 ЦК України, в частині нотаріального оформлення зазначеної угоди.

Отримавши державну реєстрацію в КП «ЗМБТІ» право власності на вказаний житловий будинок, який ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 ОСОБА_5 , придбали в рівних частках, на підставі договору міни №444.М від 16.08.1997 року, що зареєстрований на Запорізькій Регіональній Біржі Нерухомості, держава цим самим визнала їх право власності на спірний житловий будинок, як таке, що виникло на не заборонених законом підставах.

Закон України «Про товарну біржу» в редакції, діючий на час укладення договору купівлі-продажу, дозволяв членам біржі проводити біржову операцію з купівлі-продажу товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасниками є члени біржи та якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. В такому випадку біржовий договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав, проте набувача нерухомості це не звільняло від здійснення реєстрації договору, за яким набуто право власності на нерухоме майно в органах БТІ, що на той час виконували функції органу державної реєстрації об`єктів нерухомості.

При цьому чіткої регламентації механізму допуску товарів до обігу на товарній біржі на той час не існувало. Необхідні зміни до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», що дозволяли відмежувати об`єкти нерухомості від біржових операцій були внесені лише у 2003 році.

У редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири у 2001 році, в самому Законі України «Про товарну біржу» не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст. 15 цього Закону до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржи.

Тому в цьому контексті немає підстав для визнання нікчемним договору міни №444.М від 16.08.1997 року, що зареєстрований на Запорізькій Регіональній Біржі Нерухомості, за яким ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_8 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , міняють 57/100 частини двохкімнатної квартири АДРЕСА_2 , жила площа 29,4 кв.м., загальна площа 53,6 кв.м. на 5/9 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельної ділянки площею 250 кв.м.

Водночас зазначений договір міни у встановленому законом порядку недійсним, як оспорюваний, в частині невідповідності вимогам Закону України «Про товарну біржу», не визнавався.

З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору міни та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», є підстави для визнання договору міни № 444.М від 16.08.1997 року, укладеного між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , посвідченого на Запорізькій Регіональній Біржі Нерухомості, дійсним та визнання за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 право власності на 5/9 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці площею 250 кв.м..

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, треті особи Закрите акціонерне товариство «Запорізька Регіональна Біржі Нерухомості», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору міни дійсним задовольнити.

Визнати договір міни № 444.М від 16.08.1997 року, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , посвідчений на Запорізькій Регіональній Біржі Нерухомості за реєстровим № 118р. № 17601, дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 право власності на 5/9 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці площею 250 кв. м.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя А.В.Михайлова