КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.,

при секретарі: Курченко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу від 05 грудня 2023 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеною заявою, яку обґрунтовував тим, що 05 грудня 2023 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ, на підставі якого з нього на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи від 24 листопада 2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Вказував, що на виконання зазначеного наказу відкрите виконавче провадження

НОМЕР_2.

Однак, 13 лютого 2020 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Маржиною А.А., та зареєстрований в реєстрі за №112, за умовами якого сторони домовилися, що діти будуть однаковий час проживати як в матері, так і в батька (по половині кожного календарного тижня), й відповідно і обов`язок з утримання дітей на момент їх проживання на обох батьків.

Питання визначення місця проживання дітей саме з матір`ю жодними документами не підтверджується, тому ОСОБА_3 не набула права вимоги щодо стягнення аліментів із заявника.

З цих підстав, ОСОБА_2 просив визнати судовий наказ від 05 грудня 2023 року у справі № 361/10588/23 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення заяви.

Скарга обґрунтована тим, що на момент винесення судового наказу від 05 грудня 2023 року у даній справі №361/10588/23, ні на даний час (тобто вже після долучення заявником додаткових документів і розгляду судом першої інстанції в порядку ч. 2 ст. 432 ЦПК України заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню по даній справі), матеріали справи №361/10588/23 не містять жодних документів, які б визначали чи свідчили про проживання дитини з матір`ю, тобто давали б матері право отримувати аліменти.

Тобто, ще на етапі розгляду заяви про видачу судового наказу суд першої інстанції мав би відмовити у видачі наказу на підставі п.8 ч.1 статті 165 ЦПК України.

А тим більше суд не має вже в ході розгляду заяви Боржника досліджувати в наказному провадженні обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті, беручи до уваги подані 29.04.2024 року стягувачем (в особі представника) додаткові документи щодо навчання дітей тощо.

На даний час матеріали справи №361/10588/23 містять (було долучено представником боржника в якості додатків до заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню) документи, які визначають умови проживання дитини однаково з обома з батьків і які ОСОБА_3 (в особі представника) не надавала суду, ігноруючи принцип добросовісності та приховуючи від суду наявність спірних питань між сторонами, а отже приховуючи обставини, за яких питання стягнення аліментів має вирішуватись в позовному провадженні.

Так, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 існують договірні відносини на підставі Договору про поділ майна подружжя, що є об`єктом права спільної сумісної власності.

Також між сторонами укладено 19 жовтня 2020 року Договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, посвідчений Приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Щербиною Т.В. та зареєстрований в реєстрі за №1723 (копія була додана ОСОБА_2 (в особі представника) і наявна в матеріалах справи).

Відповідно до пункту 1.1 Договору щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей від 19.10.2020 року, цей договір укладено стосовно місця проживання та утримання спільних малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з пунктом 1.3 Договору щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей від 19.10.2020 року місцем проживання дітей батьки визначили таким чином:

- половину календарного тижня діти будуть проживати за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_1 ;

- половину календарного тижня діти будуть проживати за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_2 .

Судом першої інстанції встановлено, що наразі не дотримуються умови проведення дітьми половини часу з батьком, а матір перебуває разом з дітьми за кордоном.

В той же час, згідно з пунктом 2.4 Договору, той з батьків, хто проводить з дітьми відпочинок, зобов`язується забезпечити дітям якісні умови проживання, харчування та відпочинку за власний рахунок.

Відповідно до пункту 4.1 Договору щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей від 19.10.2020 року, даний Договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення та діє до часу настання повноліття дітей.

А згідно з пунктом 4.3 зазначеного Договору, за згодою Сторін в період дії Договору зміни та доповнення до нього вносяться шляхом укладання додаткового договору, посвідченого нотаріально. Одностороння відмова від виконання Договору або одностороння зміна його умов не допускається.

Вказує, що даний Договір залишається чинним і цим Договором Сторони визначили, що місцем проживання дітей буде однаковий фактичний час (по половині кожного календарного тижня - п.1.3 Договору), що в розрізі норм ст.160 ЦПК України не визначає матір особою, якій належить право вимоги, в тому числі, в період її можливого тимчасового перебування з дітьми за кордоном (зокрема) у відпустці.

Жодних документів про визначення місця проживання дітей з матір`ю матеріали справи 361/10588/23 не містять і відповідно не містять доказів, що до суду із заявою звернулась особа, яка має чи набула право вимоги отримання аліментів.

Невідомий час подальшого можливого перебування матері з дітьми за кордоном, а найголовніше, що стягнення аліментів та ще і у безспірному (наказному) порядку за наявності договору між Сторонами, який стягувач аліментів навіть не пропонувала змінити чи розірвати, суперечить чинним вимогам законодавства України, адже нівелює норми обов`язковості договору та порядок зміни, розірвання договорів.

Тобто, зазначений Договір є чинним і Сторони зобов`язані або дотримуватись його умов, або звертатись до суду в позовному провадженні з вимогами.

Порушення умов Договору з боку одного з батьків не повинно надавати такій особі права на отримання аліментів, тим більше, у безспірному (наказному) провадженні.

Оскільки при зверненні з заявою про видачу судового наказу заявницею (в особі представника) не було додано навіть документів, які б підтверджували проживання дітей з матір`ю, не було додано копій існуючих договорів між Сторонами, враховуючи, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо, тому наголошують, що виконавчий документ - судовий наказ від 05 грудня 2023 року у даній справі №361/10588/23 має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Також зазначають, що з тексту доданої представником ОСОБА_3 адвокатом Осадчою К.О. копії рішення про розірвання шлюбу від 05 листопада 2021 року вбачається (цитата): «З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, взаємну волю заявників на розірвання шлюбу, укладеного ними 28 квітня 2007 року, врегулювання ними письмовим договором, посвідченим нотаріально, питань щодо участі кожного з батьків у забезпечення умов життя їхніх спільних дітей, суд дійшов до висновку, що заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню».

Тобто, судовий наказ від 05 грудня 2023 року у даній справі №361/10588/23 можна також вважати виданим помилково, адже спірність питання вбачається з тексту одного з додатків до заяви про видачу судового наказу.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави, передбачені статтею 432 ЦПК України, для задоволення заяви ОСОБА_4 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що в провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа № 361/10588/23, провадження № 2-н/361/2395/23 за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів із ОСОБА_2 .

Встановлено, що 05 грудня 2023 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ, яким зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи від 24 листопада 2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

З матеріалів справи вбачається, що 28 грудня 2023 року судовий наказ видано відповідно до заяви представника стягувача - Осадчої К.О.

08 січня 2024 року за вказаним вище виконавчим документом відкрите виконавче провадження НОМЕР_2.

Також судом встановлено, що 13 лютого 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Маржиною А.А., та зареєстрований в реєстрі за №112. За умовами вказаного договору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 домовилися про місце проживання спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та про порядок здійснення батьківських прав матір`ю та батьком, які проживають окремо. У п.п.1.3 договору визначено, що половину календарного тижня діти будуть проживати за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_1 ; половину календарного тижня діти будуть проживати за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_2 . Також умовами договору передбачено, що той з батьків, хто проводить з дітьми відпочинок, зобов`язується забезпечити їм якісні умови проживання, харчування та відпочинку за власний рахунок.

Статтею 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

За п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Статтями 183 та 184 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Отже, сімейним та процесуальним законодавством визначено, що право вимоги про стягнення аліментів на підставі судового наказу належить тому з батьків або іншому законному її представнику, з яким вона проживає.

Процесуальний порядок перегляду питань за судовим наказом про стягнення аліментів для боржника визначений також статтею 173 ЦПК України, згідно із якою суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, є помилка при його видачі або припинення обов`язку за правомірно виданим виконавчим документом.

При цьому подання заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не може бути пов`язане із оспоренням такого судового рішення по суті заявлених вимог, адже визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, належить до процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень, тобто, рішень, які набрали законної сили та підлягають виконанню у примусовому порядку.

Як на підставу для визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу

№ 361/10588/23, виданого 05 грудня 2023 року Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заявник посилався на те, що на підставі договору щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей від 13 лютого 2020 року діти порівну проживають з кожним з батьків, які несуть витрати на утримання дітей на час їх проживання.

Проте, з огляду на положення ст.432 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наведені обставини не можуть бути підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки, посилаючись на те, що неповнолітні діти сторін проживають разом з ним, ОСОБА_2 фактично оспорює наявність підстав для задоволення судом заяви ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дітей.

Крім того, судом встановлено, що у лютому 2022 року діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виїхали до Польщі й наразі проживаються там разом з матір`ю ОСОБА_3 . Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями документів: медичною довідкою від 01 серпня 2023 року; свідоцтвом досягнень № НОМЕР_1 , з якого видно, що ОСОБА_4 навчався у навчальному році 2021/2022 в другому класі Початкової школи з Інтеграційними відділами №105 ім. Людвіки Вавжинської в Кракові; довідкою №24/2021/2022; медичною довідкою для видачі висновку про потребу в спеціальній освіті; листом Початкової школи з Інтеграційними відділами №105 ім. Людвіки Вавжинської в Кракові від 09 лютого 2024 року щодо досягнень учня ОСОБА_4 .

Також, у поданій заяві ОСОБА_2 не навів обставин, які б вказували на припинення у нього обов`язку щодо сплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що був визначений судовим наказом.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується і апеляційний суд, що відсутні підстави, передбачені статтею 432 ЦПК України для задоволення заяви ОСОБА_4 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку щодо залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 та залишення без змін ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2024 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 04 липня 2024 року.

Головуючий:

Судді: