УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №712/11422/17

Провадження № 4-с/712/28/24

28 червня 2024 р. м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі

головуючого-судді Марцішевської О.М.,

за участю секретаря судових засідань Мельник А.П.

представника заявника адвоката Пиріг О.В.

представника стгувача адвоката Міщенко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на продовженна процедури виведення з ринку публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" Караченцева Артема Юрійовича на дії та рішення державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), стягувач ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2024 року заявник звернувся до суду зі скаргою на державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_1 , в якій просить суд визнати дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. у виконавчому проваджені ВП № 74237767, а саме при винесенні наступних постанов: постанови від 22.02.2024 про відкриття виконавчого провадження; постанови від 22.02.2024 про стягнення виконавчого збору в сумі 7175,05 грн., постанови від 22.02.2024 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в загальній сумі 195,30 грн. Скасувати винесені старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. у виконавчому провадженні постанови від 22.02.2024 про відкриття виконавчого провадження; постанови від 22.02.2024 про стягнення виконавчого збору в сумі 7175,05 грн., постанови від 22.02.2024 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в загальній сумі 195,30 грн.

В обґрунтування скарги посилався на те, що рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 11 травня 2021 року у справі №712/11422/17 позов ОСОБА_1 до ПАТ "УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК", Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення заборгованості по заробітній платі та зобов`язання внести запис до трудової книжки задоволено частково. Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за період з 01.07.2016 року до 13.09.2017 року в сумі 59029,84 грн., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 5142,63 грн., компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати в сумі 7578,06 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 46142, 72 грн., та витрати за надання правової допомоги в сумі 11 791 грн., а всього 129684,30 грн. Визнано припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством " Український інноваційний банк", у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 з посади головного менеджера Черкаського центрального відділення Публічного акціонерного товариства " Український інноваційний банк" за власним бажанням на підставі ч. З ст. 38 КЗпП України, з 13 вересня 2017 року та зобов`язано Публічне акціонерне товариство " Український інноваційний банк" (код банку МФО 300142) внести в трудову книжку ОСОБА_1 запис про звільнення з 13 вересня 2017 року відповідно до статті 38 КЗпП України. Постановою Черкаського апеляційного суду від 31.01.2023 рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 травня 2021 року в частині стягнення з! Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 невиплаченої заробітної плати за період з 01 липня 2016 року до 13 вересня 2017 року в сумі 59029,84 грн, компенсації за невикористану відпустку в сумі 5142,63 грн, компенсації за порушення строків виплати заробітної плати в сумі 7578,06 грн, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 46142, 72 грн, та витрат за надання правової допомоги в сумі 11 791 грн, а всього 129684,30 грн, скасовано. Прийнято в цій частині нове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за період з 01 липня 2016 року до 13 вересня 2017 року в сумі 59029 гривень 84 коп., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 5142 гривні 63 коп., компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати в сумі 7578 гривень 06 коп. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 46142 гривні 72 коп. відмовлено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» на користь ОСОБА_1 витрати за надання правничої допомоги в сумі 9491 гривні 76 коп.

На виконання рішення у справі №712/11422/17 до Публічного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на продовження процедури виведення ПАТ «УКРІНБАНК» з ринку 14.03.2024 р. до банку надійшла постанова старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан Інни Леонідівни про відкриття 22.02.2024 виконавчого провадження ВП №74237767 про: стягнення заборгованості у розмірі 71 750,53 грн.

Після ознайомлення з постановами через індифікатор доступу, було встановлено, що вказані постанови до ПАТ «УКРІНБАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на продовження процедури виведення ПАТ «УКРІНБАНК» з ринку не надходили та про їх зміст стало відомо з матеріалів виконавчого провадження.

Вважає, що вказані постанова від 22.02.2024 про відкриття виконавчого провадження №74237767, постанова від 22.02.2024 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №74237767, постанова від 22.02.2024 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні №74237767 неправомірними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки вони винесені з порушенням норм чинного законодавства, виходячи з наступного.

24 грудня 2015 року Правлінням Національного Банку України було прийнято Постанову №934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних" та Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №239 від 24 грудня 2015 року "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

22 березня 2016 року Правлінням Національного банку України на підставі пропозиції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ "УКРІНБАНК" винесено постанову №180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "УКРІНБАНК". Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №385 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "УКРІНБАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Низкою судових рішень було визнано неправомірними зазначені вище рішення НБУ та ФГВФО про введення в банку тимчасової адміністрації та ліквідації (справи №826/1162/16, №826/5325/16). Власниками ПАТ «УКРІНБАНК» було ініційовані зміни в частині найменувався змінено найменування ПАТ «УКРІНБАНК» на Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія», скорочена назва ПАТ «УКРІНКОМ».

Керівником Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» (ПАТ «УКРІНКОМ») починаючи з 13.07.2016 та до цього часу згідно відомостей з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є ОСОБА_2 .

Проте, згідно норм спеціального законодавства, визнання неправомірними рішень про ліквідацію банку не зупиняє процедуру ліквідації.

Правочину між ПАТ «Український інноваційний банк» та ПАТ «УКРІНК0М» щодо передачі прав та обов`язків банку не відбулось, правонаступництва в розумінні процедури реорганізації також. Іншої передбаченої статтею 512 ЦК України зміни кредитора в особі ПАТ «Український інноваційний банк» на ПАТ «УКРІНКОМ» (ПАТ «Українська інноваційна компанія») не доведено.

Чинне законодавство та судова практика визначають, що зі скасуванням рішень про введення в банку ліквідаційної процедури, процедура ліквідації продовжується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, а повноважним суб`єктом на управління неплатоспроможним банком є уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Виведення з ринку Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк», продовжується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб шляхом призначення уповноваженої особи ФГВФО на продовження виведення ПАТ Український інноваційний банк» з ринку.

Інформація про процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» та про рішення Виконавчої дирекції ФГВФО від 10.08.2020р. № 1485. яким було продовжено процедуру виведення ПАТ «Укрінбанк» з ринку є публічною та оприлюднена на офіційному веб-порталі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Державний виконавець на стадії відкриття виконавчого провадження мав перевірити, чи приймалось щодо Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» рішення Національним банком України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника та чи приймалось Фондом гарантування вкладів Фізичних осіб рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

За умови проведення належної перевірки державний виконавець відповідно до вимог пунктів 4. 11 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» мав повернути виконавчий лист стягувачу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження всупереч вищевказаним нормам резолютивна частина виконавчого документа зазначена у постанові: стягнення заборгованості у розмірі 71 750,53 грн. не відповідає резолютивній частині виконавчого листа та судового рішення: стягнути з Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за період з 01 липня 2016 року до 13 вересня 2017 року в сумі 59029 гривень 84 коп., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 5142 гривні 63 коп., компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати в сумі 7578 грн. 06 коп.

08 квітня 2024 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси скаргу прийнято до розгляду.

11 червня 2024 року представник ДВС ОСОБА_3 скерував до суду заперечення проти скарги, які обґрунтував тим, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 74237767 з примусового виконання виконавчого листа № 712/11422/17 від 14.07.2023 виданого Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з ПАТ «Український інноваційний банк» на користь ОСОБА_1 невиплаченої заробітної плати за період з 01 липня 2016 року до 13 вересня 2017 року в сумі 59029 гривень 84 коп., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 5142 гривні 63 коп., компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати в сумі 7578 гривень 06 коп. Державним виконавцем на підставі статей 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» 22.02.2024 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено боржнику для виконання та стягувачу до відома. Повідомляємо, що боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Враховуючи викладене, державним виконавцем, керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» 22.02.2024 винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 7175,05 грн.

Враховуючи викладене, державним виконавцем 22.02.2024 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 195,30 грн.

Щодо неправомірності винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та необхідності винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» повідомляємо. Правлінням Національного банку України 24.12.2015 винесено постанову № 934 «Про віднесення ПАТ «Укрінбанк до категорії неплатоспроможних», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 239 від 24.12.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Правлінням Національного банку України 22.03.2016 винесено постанову № 180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Укрінбанк», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 385 від 22.03.2016 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Укрінбанк». Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва № 826/1162/16 від 16.03.2016 року визнано незаконною та скасовано постанову Правління Національного банку України № 934 від 24.12.2015 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних». Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24.12.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду № 826/1162/16 від 14.04.2016 апеляційні скарги Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва № 826/1162/16 від 16.03.2016 року залишено без задоволення. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 року залишено без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду України № К/800/11692/16 від 31.08.2016 касаційні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного банку України залишено без задоволення. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва № 826/1162/16 від 16.03.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду № 826/1162/16 від 14.04.2016 залишено без змін. Питання щодо правомірності рішень Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб остаточно в судовому поряду не вирішено. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань юридична особа ПАТ «Український інноваційний банк» з кодом змінила найменування на ПАТ «Українська інноваційна компанія». Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань в установчих документах юридичної особи ПАТ «Український інноваційний банк» з кодом , 13.07.2016 проведено державну реєстрацію змін, а саме: зміна видів економічної діяльності юридичної особи; зміна місцезнаходження юридичної особи; зміна найменування юридичної особи; зміна повного найменування; зміна скороченого найменування; зміна видів діяльності. Таким чином юридична особа за кодом змінила найменування на ПАТ «Українська інноваційна компанія». Повідомляємо, що постановою КАС ВС у справі №826/18320/16 від 03.11.2020 касаційний адміністративний суд відмовив у задоволенні касаційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та підтвердив законність вчинення реєстраційних дій щодо зміни найменування ПАТ «УКРІНБАНК» на ПАТ «УКРІНКОМ». В судовому порядку остаточно не вирішено питання, щодо скасування реєстраційних дій щодо зміни найменування ПАТ «УКРІНБАНК» на ПАТ «УКРІНКОМ». Крім того, в судовому порядку на даний час не визначено чи є ПАТ «УКРІНБАНК» та ПАТ «УКРІНКОМ» однією юридичною особою та який саме орган наділений повноваженнями на управління юридичною особою.

Щодо невідповідності постанови про відкриття виконавчого провадження резолютивній частині виконавчого документа, то допущення технічної помилки при реєстрації виконавчого документа та при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження не є підставою для її скасування, не звільняє боржника від виконання зобов`язань перед стягувачем, не відміняє факту наявності судового рішення, яке набрало законної сили та підлягає примусовому виконанню.

Представник заявника скерував до суду відповідь на заперечення. В обґрунтування вказував на те, що у відзиві державний виконавець посилаючись на скасування в судовому порядку рішень Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про запровадження тимчасової адміністрації та ліквідації банку зазначає, що питання щодо правомірності рішень Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб остаточно в судовому порядку не вирішено. А також вказує, що крім того, в судовому порядку на даний час не визначено чи є ПАТ «УКРІНБАНК» та ПАТ «УКРІНКОМ» однією юридичною особою та який саме орган наділений повноваженнями на управління юридичною особою. Вказані твердження є хибними, оскільки питання законності повноважень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у банку щодо якого скасовано судом або визнано неправомірним рішення про запровадження тимчасової адміністрації чи початок процедури ліквідації банку, а також статус ПАТ «УКРІНБАНК» визначено сталою судовою практикою та на законодавчому рівні.

Законодавство та судова практика визначають, що зі скасуванням рішень про введення в банку ліквідаційної процедури, процедура ліквідації продовжується, а повноважним суб`єктом на управління неплатоспроможним банком є уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Окремо наголошуємо, що якщо державний виконавець вважає, що в судовому порядку на даний час не визначено чи є ПАТ «УКРІНБАНК» та ПАТ «УКРІНКОМ» однією юридичною особою та який саме орган наділений повноваженнями на управління юридичною особою, це свідчить про наявність підстав про відмову у відкритті виконавчого провадження та про незаконність винесеної постанови про відкриття ВП № 74237767.

На етапі виведення банку з ринку здійснення будь-яких стягнень та виплат не є повноваженнями державного виконавця і це кореспондується з прямою нормою Закону України «Про виконавче провадження». Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», у випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами.

Виконання зобов`язань неплатоспроможного банку здійснюється у порядку та черговості, визначеному Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах

Щодо постанови державного виконавця від 11.04.2024р., якою внесено зміни (доповнення) реєстраційних даних в автоматизованій системі виконавчого провадження зазначаємо наступне. По-перше, невідповідність даних, які визнано державним виконавцем свідчить про наявність порушень при відкритті виконавчого провадження. По-друге. Якщо вносились зміни, то в такому випадку замість резолютивної частини «стягнення заборгованості у розмірі 71 750,53 грн.» мало бути зазначено «стягнення невиплаченої заробітної плати за період з 01 липня 2016 року до 13 вересня 2017 року в сумі 59029 гривень 84 коп., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 5142 гривні 63 коп., компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати в сумі 7578 гривень 06 коп., а не так як зазначив державний виконавець резолютивна частина: «Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за період з 01 липня 2016 року до 13 вересня 2017 року в сумі 59029 гривень 84 коп., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 5142 гривні 63 коп., компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати в сумі 7578 гривень 06 коп.»

По-третє. Порушення державним виконавцем п. 14 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802. При винесенні оспорюваних постанов державний виконавець послався на ст. 8, 18 Закону «Про виконавче провадження» та п. 14 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802.

АСВП є інформаційною системою, відомості якої є відображенням вчинених виконавчих дій, рішень та документів виконавчого провадження. Тобто виконавчі дії є в даному випадку первинними, а відомості АСВП вторинними

Згідно п. 14 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802 : Якщо під час проведення виконавчих дій встановлено дані, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (крім випадків отримання виконавцями нових даних, які ідентифікують боржника - фізичну особу, в порядку інформаційної взаємодії автоматизованої системи з державними базами даних і реєстрами), або виявлено технічну помилку, описку в реєстраційних даних вхідної та вихідної кореспонденції, виконавець своєю постановою змінює або доповнює реєстраційні дані в автоматизованій системі. Отже, вказаною нормою не передбачена зміна або доповнення реєстраційних даних якщо не вірно зазначено резолютивну частину виконавчого документа, як про це в постанові від 11.04.2024 зазначає державний виконавець.

Представник стягувача адвокат Міщенко С.В. скерував до суду заперечення на скаргу. В обґрунтування заперечень посилався на те, що оскільки примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка зобов`язана вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, то державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан Інна Леонідівна , отримавши виконавчий лист № 712/11422/17 виданий 14.07.2023, та заяву ОСОБА_1 про примусове виконання рішення суду, діяла на законних підставах і в межах норм діючого законодавства та , керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України Про виконавче провадження, правомірно відкрила виконавче провадження № 74237767, винісши постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.02.2024. При цьому та обставина, що у резолютивній частині указаної постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець зазначила про відкриття виконавчого провадження про стягнення заборгованості у розмірі 71 750,53 грн., як загальну суму стягнення за виконавчим листом № 712/11422/17 виданим 14.07.2023, без розшифровки її складових згідно цього виконавчого листа , на думку сторони Стягувача суті справи та судового рішення чи виконавчого документу не змінює, прав Боржника не порушує і не може бути підставою для визнання дій державного виконавця незаконними та скасування даної постанови. Оскільки загальна сума коштів про стягнення яких зазначила державний виконавець, повністю відповідає розміру стягнутого з Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» на користь ОСОБА_1 згідно Постанови Черккаського апеляційного суду від 31 січня 2023 року невиплаченої заробітної плати за період з 01 липня 2016 року до 13 вересня 2017 року в сумі 59029 гривень 84 коп., компенсації за невикористану відпустку в сумі 5142 гривні 63 коп., компенсації за порушення строків виплати заробітної плати в сумі 7578 гривень 06 коп. . Тому ця обставина є суто формальним приводом зі сторони Боржника для звернення з даною Скаргою для подальшого затягування з виконанням судового рішення. Що призводить до грубого порушення права ОСОБА_1 на справедливий суд та доступ до правосуддя, адже стягувач з 2017 року і до сьогоднішнього часу не може захистити через суд її порушене право на отримання зазначених коштів.

На думку стягувача, відсутні також підстави для скасування постанов від 22.02.2024 про стягнення виконавчого збору в сумі 949,17 грн. від 22.02.2024 та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в загальній сумі 195,30 грн., при винесенні яких державний виконавець норм чинного законодавства не порушила, оскільки їх винесення для стягнення виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження передбачене вимогами статтею 27,40, 42 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5. Тому й в цій частині скарги у задоволенні скарги Боржника також належить відмовити.

Представник заявника скерував до суду відповідь на заперечення. В обґрунтування вказував на те, що виконання зобов`язань неплатоспроможного банку здійснюється у порядку та черговості, визначеному Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах. Згідно ч.3 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури). Виконавчі провадження відкриті всупереч п.4,11 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» щодо банку який перебуває в процедурі ліквідації Фондом гарантування вкладів фізичних осіб мають також негативні наслідки, зокрема, щодо безпідставного стягнення з банку виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів в черговості, визначеній ч.1 ст.52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб." Стягувач з кредиторською вимогою до ПАТ «УКРІНБАНК» на підставі рішення суду не звертався.

Невідповідність даних, які визнано державним виконавцем, свідчить про наявність порушень при відкритті виконавчого провадження. Також з огляду на види виплат, визначені рішенням суду: стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсація за невикористану відпустку, компенсація за порушення строків виплати заробітної плати, має суттєве значення чітке дотримання державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження формулювання резолютивної частини рішення, оскільки це безпосередньо впливає на визначення черги до якої має бути включена кожна з вимог.

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримала та просила її задовольнити з викладених у ній підстав.

Представник Шевченківського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Представник стягувача в судовому засіданні просив відмовити у скарзі з підстав, викладених у відзиві на скаргу.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши учасників процесу, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

У статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України, беручи до уваги статті 3, 8, частини першу, другу статті 55, частини першу, другу статті 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, вважає, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом (Рішення Конституційного Суду України від 15 травня 2019 року № 2-рп(ІІ)/2019).

Конституційний Суд України у зазначеному Рішенні також наголосив, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Боржником

є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (частини перша, друга статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця від час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (стаття 80 ЦК України). Глава 7 ЦК України містить загальні положення про юридичну особу.

Правосуб`єктність юридичної особи, тобто здатність бути учасником відповідних цивільних правовідносин, виникає з моменту державної реєстрації останньої відповідно до закону (частина перша статті 80, частина четверта статті 91 ЦК України) та є універсальною (частина перша статті 91 ЦК України) і статутною, тобто визначається на підставі установчих документів та закону (частина друга статті 81, частина перша статті 87, частини перша та друга статті 92 ЦК України).

Спеціальна правосуб`єктність юридичних осіб (частина третя статті 91 ЦК України) встановлюється для юридичних осіб, які здійснюються окремі види діяльності, для здійснення яких законом передбачено отримання спеціального дозволу (ліцензії).

Таким видом діяльності, що вимагає спеціальної правосуб`єктності юридичної особи, зокрема, є і банківська діяльність.

Особливості правового статусу, порядку створення, діяльності, реорганізації та ліквідації банків визначаються Законом про банки та Законом про гарантування вкладів

Ліквідація банку процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень Закону про банки та Закону про гарантування вкладів (згідно із абзацом тридцять п`ятим частини першої статті 2 Закону про банки). Цьому визначенню кореспондує пункт 6 частини першої статті 2 Закону про гарантування вкладів.

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених Законом про гарантування вкладів (частина перша статті 3 Закону про гарантування вкладів). Відносини, що виникають, зокрема у зв`язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідацією банків між Фондом, банками та НБУ, відповідні повноваження Фонду регулюються Законом про гарантування вкладів, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та НБУ (частини перша та третя статті 1 Закону про гарантування вкладів).

24 грудня 2015 року Правлінням Національного банку України було прийнято постанову № 934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних, а Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 239 від 24 грудня 2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

22 березня 2016 року Правлінням НБУ на підставі пропозиції ФГВФО щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «Укрінбанк» винесено постанову № 180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Укрінбанк». На підставі вказаної постанови НБУ виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення № 385 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку .

Постановою ОАСК від 29 квітня 2016 року у справі № 826/5325/16 визнані протиправними та скасовані з моменту їх прийняття Постанова НБУ про відкликання ліцензії та ліквідацію банку й Рішення Фонду про ліквідацію банку, суд зобов`язав НБУ вчинити всі необхідні дії щодо відновлення функціонування ПАТ «Український інноваційний банк» у якості банківської установи в обсязі та стані, який існував на 22 березня 2016 року. Судове рішення, зокрема, ґрунтується на незаконності та скасуванні Постанови НБУ про неплатоспроможність банку та Рішення Фонду про тимчасову адміністрацію у справі № 826/1162/16. Це судове рішення оскаржене в апеляційному порядку.

Ухвалою від 13 липня 2016 року у справі № 826/5325/16 КААС відмовив у задоволенні апеляційних скарг, постанова ОАСК від 29 квітня 2016 року (незаконність та скасування Постанови НБУ про відкликання ліцензії та ліквідацію банку й Рішення Фонду про ліквідацію банку) залишена без змін.

3 липня 2016 року наглядовою радою ПАТ «Український інноваційний банк» було ініційовано проведення позачергових загальних зборів акціонерів, на яких прийнято рішення про перейменування ПАТ «Український інноваційний банк» на ПАТ «УКРІНКОМ», змінене місцезнаходження акціонерного товариства, затверджено нову редакцію його статуту, змінені види діяльності товариства за Класифікацією видів економічної діяльності (виключено «діяльність комерційних банків», за КВЕД: 64.19) та призначені голова правління і члени правління (далі організаційні зміни банку від 13 липня 2016 року). Державна реєстрація відповідних змін до установчих документів банку була проведена цього ж дня приватним нотаріусом (реєстраційна дія № 2038947). Відповідно до пункту 1.1 статуту акціонерного товариства у редакції від 13 липня 2016 року ПАТ «УКРІНКОМ» продовжує свою діяльність на підставі цього статуту шляхом зміни найменування з ПАТ «Український інноваційний банк» на ПАТ «УКРІНКОМ», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Український інноваційний банк».

Відповідно до рішення позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «УКРІНКОМ» від 28 березня 2017 року знову змінена назва акціонерного товариства на ПАТ «Українська інноваційна компанія» (далі організаційні зміни банку від 28 березня 2017 року), реєстрація здійснена 03 квітня 2017 року (реєстраційна дія № 0007396). Відповідно до пункту 1.1 статуту акціонерного товариства у редакції від 18 березня 2017 року ПАТ «Українська інноваційна компанія» продовжує свою діяльність на підставі цього статуту шляхом зміни найменування з ПАТ «УКРІНКОМ» на ПАТ «Українська інноваційна компанія», яке є набувачем всіх прав та обов`язків ПАТ «УКРІНКОМ» та ПАТ «Український інноваційний банк».

14 лютого 2018 року КГС у своїй постанові у справі № 910/7828/17 (за позовом ПАТ «Українська інноваційна компанія» до Приватного акціонерного товариства «Оболонь» про стягнення кредитної заборгованості) дійшов висновку, що права та обов`язки ПАТ «Український інноваційний банк» як банку не можуть вважатися такими, що перейшли до ПАТ «Українська інноваційна компанія» в силу організаційних змін банку від 13 липня 2016 року та 28 березня 2017 року.

03 серпня 2018 року Постановою ОП КГС у справі № 910/8117/17, зокрема, закріплено правовий висновок, що права та обов`язки ПАТ «Український інноваційний банк» як банку не можуть вважатися такими, що перейшли до ПАТ «Українська інноваційна компанія» в силу організаційних змін банку від 13 липня 2016 року та 28 березня 2017 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 грудня 2019 року у справі № 925/698/16 Провадження № 12-17 гс 19, вирішуючи питання того, чи перейшло від ПАТ «Український інноваційний банк» до ПАТ «УКРІНКОМ» (ПАТ «Українська інноваційна компанія») право вимоги за кредитним договором від 05 лютого 2007 року та договором поруки № 2, яке виникло як результат здійснення ліцензованої банківської діяльності, дійшла висновку, що враховуючи те, що ПАТ «Український інноваційний банк» не було припинено чи змінено у встановленому законом порядку на ПАТ «УКРІНКОМ», а відтак й ПАТ «Українська інноваційна компанія» не набуло прав банку.

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 11 травня 2021 року у справі №712/11422/17 стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (код ЄДРПОУ 2170816, 02000, м. Київ, вул.Січових стрільців, 17) на користь ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) невиплачену заробітну плату за період з 01.07.2016 року до 13.09.2017 року в сумі 59029,84 грн., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 5142,63 грн., компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати в сумі 7578,06 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 46142, 72 грн., та витрати за надання правової допомоги в сумі 11 791 грн, а всього 129684,30 грн. Визнано припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством " Український інноваційний банк", у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 з посади головного менеджера Черкаського центрального відділення Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, з 13 вересня 2017 року та зобов`язати Публічне акціонерне товариство " Український інноваційний банк"(код банку МФО 300142) внести в трудову книжку ОСОБА_1 запис про звільнення з 13 вересня 2017 року відповідно до статті 38 КЗпП України.

Судом встановлено, що відповідно до наказу № 97 від 12.04.2016 року ОСОБА_1 прийнята на роботу головним менеджером з обслуговування клієнтів Черкаського центрального відділення за строковим трудовим договором № 137 від 18.04.2016 року.

З 01 липня 2016 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» Білою І.В. позивачу припинено виплату заробітної плати. Вказаний факт підтверджується довідкою АБ «Укргазбанк» про відсутність надходжень коштів на зарплатний картковий рахунок ОСОБА_1 .

Суд погодився із розрахунком заборгованості по заробітній платі за період з 01.07.2016 року до 13.09.2017 року в сумі 59029,84 грн., компенсації за невикористану відпустку в сумі 5142,63 грн., компенсації за порушення строків виплати заробітної плати в сумі 7578,06 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 46142,72 грн.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 31 січня 2023 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 травня 2021 року в частині стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб скасоване. Прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині задоволені частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за період з 01 липня 2016 року до 13 вересня 2017 року в сумі 59029 гривень 84 коп., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 5142 гривні 63 коп., компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати в сумі 7578 гривень 06 коп. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 46142 гривні 72 коп. відмовлено. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 74237767 з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси № 712/11422/17 від 14.07.2023 року про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 71 750, 53 грн.

22 лютого 2024 року постановою старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 74237767.

22 лютого 2024 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 195,30 грн.

22 лютого 2024 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 7175,05 грн.

11 квітня 2024 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, якою внесено зміни в резолютивну частину постанови про відкриття виконавчого провадження та замість резолютивної частини «стягнення заборгованості у розмірі 71 750,53 грн.» зазначена резолютивна частина: «стягнути з Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за період з 01 липня 2016 року до 13 вересня 2017 року в сумі 59029 гривень 84 коп., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 5142 гривні 63 коп., компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати в сумі 7578 гривень 06 коп.».

За змістом п.5 ч.1 ст.5 Закону «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, накладення штрафу, про стягнення основної винагороди є виконавчими документами.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом,встановленим законом.

Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Частиною 2 ст.74 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За таких обставин юрисдикція адмінсудів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адмінсудів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Таких висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика палата ВС у постановах від 6.06.2018 у справах №921/16/14-г/15 та №127/9870/16-ц, від 28.11.2018 у справі №2-01575/11, від 13.03.2019 у справі №545/2246/15-ц, від 3 та 10.04.2019 у справах №370/1288/15 та №766/740/17-ц, від 29.05.2019 у справі №758/8095/15-ц.

Згідно з ч.1 ст.287 КАС учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За змістом ч.1 ст.256 ЦПК, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної п.1 ч.1 ст.255 цього кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Враховуючи, що вимог про скасування постанови від 22.02.2024 р. про стягнення виконавчого збору та постанови від 22.02.2024 р. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження належить вирішувати в порядку адміністративного судочинства у розумінні ст.74 Закону «Про виконавче провадження» , провадження у справі в цій частині вимог підлягає закриттю відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК з роз`ясненням права звернутись в порядку адміністративного суду до окружного адміністративного суду за визначеною законом підсудністю.

Вимоги про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження не підлягають до задоволення, суд виходить з такого.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на суд було

б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00; пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України», заява № 6318/03; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia», заява № 30779/04; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява № 40450/04).

Завершальною стадією розгляду справи є виконання остаточного судового рішення.

У пункті 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Таким чином, на підставі наведеної норми виконавчий документ за вказаних в ній умов повертається стягувачу, якщо боржником у цьому документі є банк.

Звертаючись до суду з даною скаргою Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на продовження процедури виведення з ринку ПАТ «Укрінбанк» Караченцев А.Ю. вказав, що діє від імені ПАТ «Український інноваційний банк» (код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі також Єдиний реєстр) - № 0583988, проте відповідно до відповіді № 640851 юридична особа з кодом в Єдиному реєстрі № 0583988 має найменування ПАТ «Українська інноваційна компанія». Також в Єдиному реєстрі відсутній запис про те, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» є правонаступником ПАТ «Український інноваційний банк» та здійснює виді діяльності банківська діяльність.

Враховуючи викладене, не підтверджено, що боржник у виконавчому документі № 712/11422/17 є банком за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Суд також враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 грудня 2019 року у справі № 925/698/16 Провадження № 12-17 гс 19 дійшла висновку, що враховуючи те, що ПАТ «Український інноваційний банк» не було припинено чи змінено у встановленому законом порядку на ПАТ «УКРІНКОМ», а відтак й ПАТ «Українська інноваційна компанія» не набуло прав банку.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно частини третьої статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду.

За приписами пункту 1 частини першої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження органів управління банку.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 826/17170/16.

У постанові ВП ВС від 19 квітня 2023 року по справі № 5002-17/1718-2011 сформульовано правову позицію, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо НБУ прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника. Велика Палата Верховного Суду вважає, що зазначена правова норма має застосовуватися імперативно щодо всіх конкурсних вимог кредиторів неплатоспроможного банку, оскільки Закон № 4452-VІ визначає спеціальні процедури задоволення конкурсних вимог неплатоспроможного банку у відповідній черговості. Разом з тим, якщо існують судові рішення, які набрали законної сили, щодо зобов`язання до вчинення ліквідатором банку певних дій з погашення вимог, які виникли як поточні в ліквідаційній процедурі до неплатоспроможного банку, і такий ліквідатор відмовляється в добровільному порядку виконати такі рішення, стягувач не може бути позбавлений конституційного права на виконання судового рішення. З огляду на таке повернення державним виконавцем без прийняття до виконання виконавчого документа стягувачу буде незаконним. Правова проблема пов`язана із застосуванням норми пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону від 2 червня 2016 року №1404-VIIІ«Про виконавче провадження», яка зобов`язує державного (приватного) виконавця повернути виконавчий документ без прийняття до виконання, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, і необхідністю виконання ухвали суду як судового рішення, яким визначено розмір витрат судової процедури банкрутства, які покладено судом на одного з учасників такої процедури (неплатоспроможний банк в особі його ліквідатора).

Зі змісту рішення від 11 травня 2021 року та постанови від 31 січня 2023 року у справі № 712/11422/17 вбачається, що спірні правовідносини у стягувача виникли з приводу невиплати заробітної плати Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на продовженна процедури виведення з ринку публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" за період, коли не здійснювалась банківська діяльність.

Стосовно посилання на те, що зазначення у спірній постанові про відкриття виконавчого провадження резолютивної частини виконавчого документа "стягнення заборгованості у розмірі 71 750,53 грн." не відповідає резолютивній частині виконавчого листа та судового рішення "стягнути з Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за період з 01 липня 2016 року до 13 вересня 2017 року в сумі 59029 гривень 84 коп., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 5142 гривні 63 коп., компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати в сумі 7578 грн. 06 коп.", суд зазначає, що вказані державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження відомості про резолютивну частину виконавчого документа в цілому узгоджуються з відомостями, які зазначені у судовому рішенні та виконавчому листі по справі № 712/11422/17, оскільки 71 750,53 грн. є загальною сумою стягнення невиплаченої заробітної плати за період з 01 липня 2016 року до 13 вересня 2017 року в сумі 59029 гривень 84 коп., компенсації за невикористану відпустку в сумі 5142 гривні 63 коп., компенсації за порушення строків виплати заробітної плати в сумі 7578 грн. 06 коп.

За принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 травня 2019 року у справі № 905/2458/16 зазначено, що принцип обов`язковості судового рішення та визначений процесуальним законодавством обов`язок суду із здійснення судового контролю за виконанням судового рішення зобов`язує суди, здійснюючи оцінку тих чи інших обставин, враховувати чи сприяє вчинення будь-якої процесуальної дії (в тому числі судом) виконанню остаточного судового рішення чи навпаки - перешкоджає такому виконанню. Слід зауважити на тому, що виконання судового рішення є прямим обов`язком боржника (частина друга статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»). Відтак, за наявності будь-яких сумнівів з приводу правомірності чи неправомірності вчинення виконавцем певних дій, останні підлягають оцінці з точки зору їх спрямованості на забезпечення виконання остаточного судового рішення.

У постановіВерховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 761/24136/15-ц (провадження № 61-20036св19) зазначено, що враховуючи значний проміжок часу, що пройшов від ухвалення остаточного рішення у справі, звернення його до примусового виконання і до винесення постанови державного виконавця про закінчення без виконання виконавчого провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», можливо дійти до висновку, що заявник, як особа, яка захищає своє право на захист прав споживача фінансових послуг, фактично втратила за таких обставин можливість задовольнити свої вимоги за рахунок банку у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження» та не повинна нести додатковий тягар з повторного доведення своїх законних вимог відповідно до іншого механізму реалізації таких прав, встановленого державою. При таких обставинах наявність припису пункту 4 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено закінчення виконавчого провадження у разі прийняття НБУ рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, не може суперечити принципу верховенства права, меті й завданням цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 06 листопада 2019 року у справі № 761/14537/15-ц, від 18 травня 2023 року у справі № 761/24136/15-ц, від 31 січня 2024 року у справі № 761/13085/14-ц.

Таким чином, в судовому засіданні не підтверджено, що заявник ПАТ «Українська інноваційна компанія» має статус банку за даними державної реєстрації та набув прав банку в установленому законом порядку, тому враховуючи принцип верховенства права, обов`язковість виконання судових рішень скарга не підлягає до задоволення, оскільки в іншому випадку стягувач буде невиправдано обмежений у праві на виконання судового рішення щодо стягнення з банку в особі ліквідатора коштів на погашення вимог, які виникли як поточні в ліквідаційній процедурі до неплатоспроможного банку, і такий ліквідатор відмовляється в добровільному порядку виконати такі рішення.

Керуючись т.ст. 260-261, 352-354, 447, 450-451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на продовженна процедури виведення з ринку публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" Караченцева Артема Юрійовича про визнання протиправними дій старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан Інни Леонідівни у виконавчому провадження ВП № 74237767 при винесенні постанови від 22.02.2024 року про відкриття виконавчого провадження.

Відмовити у задоволенні вимог про скасування постанови старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан Інни Леонідівни у виконавчому провадження ВП № 74237767 від 22.02.2024 року про відкриття виконавчого провадження.

Провадження в частині вимог про визнання протиправними дій старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан Інни Леонідівни у виконавчому провадження ВП № 74237767 при винесенні постанови від 22.02.2024 року про стягнення виконавчого збору в сумі 7175 грн. 05 коп., постанови від 22.02.2024 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. скасування постанови старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан Інни Леонідівни у виконавчому провадження ВП № 74237767 від 22.02.2024 року про стягнення виконавчого збору, скасування постанови старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан Інни Леонідівни у виконавчому провадження ВП № 74237767 від 22.02.2024 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Інформацію стосовно справи можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст ухвали складено 03 липня 2024 року