Провадження №2/523/173/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"18" січня 2024 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мельніченко Г. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в порядку загального позовного провадження в місті Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 в інтересах якої діє її мати ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), третя особа: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (адреса: 65025, м. Одеса, пр. Добровольського, буд. 106), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстрації,

Установив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилається на те, що у власності позивача ОСОБА_1 знаходиться квартира за адресою: АДРЕСА_2 . Інших власників/співвласників щодо цієї квартири не має. Позивач зареєстрований та мешкає у зазначеній квартирі.

Крім позивача за зазначеною адресою 05.02.2021 р. була зареєстрована малолітня дитина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначив позивач у своєму позові, її мати - ОСОБА_3 рішенням Суворовського районного суду м. Одеса від 29 січня 2021 р. по справі № 523/14079/19 було визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 . Незважаючи на таке рішення ОСОБА_3 зареєструвала дитину (відповідача) за адресою своєї реєстрації.

Станом на теперішній час ОСОБА_3 знята з реєстрації, виїхала разом з дитиною - ОСОБА_2 (відповідачка), вивезла власні речі та не мешкає у зазначеній квартирі.

Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном

Враховуючи зазначене, позивач просив його позов задовольнити, визнавши відповідача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою за адресою: АДРЕСА_2 та зняти з реєстраційного обліку зазначену особу.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 10 серпня 2023 року було відкрито загальне провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 23).

Ухвалою суду від 04 грудня 2023 року підготовче засідання закрито та призначено судовий розгляд по суті позову. (а.с. 41).

Відповідачу направлялись повістки за останньою відомою адресою реєстрації, котрі він не отримав. Поштові відправлення повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за зазначеною адресою». Причин неявки суду не сповістив, з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався. (а.с. 25-28,35-38).

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Грішина О. В. надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з обґрунтувань, що викладені в позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. (а.с. 43).

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався. (а.с. 42).

Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін у загальному порядку та відзиву на позовну заяву не надав.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача та представника третьої особи.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення за письмовою згодою сторони позивача. (а.с. 43).

З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 отримав ордер №27 на вселення в однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Членів сім`ї, на час отримання житла у позивача не було, оскільки до отримання житла, він розірвав шлюб із колишньою дружиною, яка залишилася проживати із дітьми. Після отримання ордеру позивач вселився в зазначену квартиру. В січні 1999 року, позивач на надав згоду на реєстрацію місця проживання своєї онучки - ОСОБА_3 за місцем свого проживання, а саме в квартирі по АДРЕСА_2 . (а.с. 5).

Крім позивача за зазначеною адресою 05.02.2021 р. була зареєстрована малолітня дитина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с 8).

Ні ОСОБА_3 (мати відповідача), ні її донька - ОСОБА_2 (відповідач) жодного дня не проживали за адресою: АДРЕСА_2 , їх власних речей у цієї квартирі немає.

Позивач бажаючи приватизувати зазначену квартиру звернувся до відповідних органів та дізнався про зареєстровану особу - ОСОБА_2 .

Звернувшись з заявою до ЦНАП Одеської міської ради з проханням скасувати реєстрацію відповідача, отримав відмову. (а.с. 12).

Факт не проживання відповідача у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджується Актом про не проживання від 08 грудня 2023 року. Відповідно до вказаного акту встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не проживає за вищевказаною адресою реєстрації і речі, що належать їй у квартирі відсутні. (а.с. 44).

Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, перешкоджає повноцінно розпоряджатися своєю власністю, та він вимушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг.

Як вказано у Постанові ВСУ № 6-709цс16 від 16.11.2016 року, зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. За результатом розгляду вказаної справи ВСУ постановив: «Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні будинком, що розташований АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням».

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий дім, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель та ін.) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідач залишаючись зареєстрованим у будинку позивача, порушує його права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним на праві власності майном.

Враховуючи встановлені у справі обставини, та те що між сторонами у справі договори найму на проживання у спірному житловому приміщенні не укладались, суд дійшов висновку про те, що відповідач залишаючись зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої є позивач ОСОБА_1 , є сторонньою особою, яка перешкоджає позивачу належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушує його права, як власника нерухомого майна.

Такого висновку дійшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 29 січня 2018 року у справі № 766/1955/16-ц, провадження № 61-755св18.

Відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" - громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Що стосується зняття особи з реєстраційного обліку, дана вимога не є такою, що підлягає розгляду та вирішенню при розгляді справи у порядку цивільного судочинства. Разом з тим, на виконання ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у тому числі, остаточне рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою) є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

На підставі вищезазначеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнавши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 131 141, 211, 223, 258, 263-265, 280, 354 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 в інтересах якої діє її мати ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), третя особа: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (адреса: 65025, м. Одеса, пр. Добровольського, буд. 106), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстрації задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

В частині позовних вимог про зняття особи з реєстраційного обліку відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 23 січня 2024 року.

Суддя