Справа № 673/561/24
Провадження № 2-о/673/41/24
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

03 липня 2024 р. м. Деражня

Суддя Деражнянського районного суду Хмельницької області Дворнін О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 за участі ОСОБА_2 , Деражнянської міської ради, Управління державної міграційної служби у Хмельницькій області, як заінтересованих осіб про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бомкове, Деражнянського району Кам`янець-Подільської облаcті, безвісно відсутнім за постійним місцем його проживання с. Бомкове, Хмельницького району, Хмельницької області, починаючи з 01 вересня 1966 року по даний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі за заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Ознайомившись із заявою та доданими до неї документами, приходжу до висновку про те, що її слід залишити без руху з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

У відповідності до частини 3 статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Отже, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинна відповідати, зокрема, вимогам ст. 175,177, 306 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Статтею 306 ЦПК України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

При цьому, в супереч вказаним вимогам закону у поданій заяві ОСОБА_1 не зазначив для якої мети йому необхідно визнати ОСОБА_3 безвісно відсутнім. В той же час, в своїй заяві заявником вказано заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , Деражнянську міську раду, Управління державної міграційної служби у Хмельницькій області, однак не обґрунтовано заінтересованість даних сторін у визнанні ОСОБА_3 безвісно відсутнім, оскільки заінтересованість особи визначається в залежності від мети визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 43 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦПК України; вживання заявником заходів до розшуку особи, наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом тривалого часу в місці її постійного проживання не може бути підставою для визнання особи безвісно відсутньою.

Необхідними доказами у справах про оголошення особи померлою чи визнання її безвісно відсутньою є письмові докази (довідка про місце проживання особи; довідка з місця роботи особи; відповіді органів внутрішніх справ, житлово-експлуатаційних організацій; довідки з адресних столів про відомості, які вони мають про відсутню особу); інформація з державної прикордонної служби України щодо перетинання державного кордону України; довідка про перебування на обліку в органах Пенсійного фонду України, як одержувача пенсійних виплат; відомості з державної податкової служби про наявність доходів щодо відсутньої особи; показання свідків (родичів, друзів, співробітників, сусідів відсутньої особи).

Суд, зазначає, що визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжитті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку.

Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, як Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Закони України «Про Національну поліцію» та «Про оперативну-розшукову діяльність».

При цьому заявник не зазначає чи звертався з відповідною заявою до органів поліції про розшук ОСОБА_3 та які інші розшукові заходи вживались заявником для встановлення місця його проживання (перебування).

Також ОСОБА_1 не зазначає та не додає доказів зареєстрованого місця проживання ОСОБА_3 за адресою: с. Бомкове, Хмельницького району, Хмельницької області, а саме доказів чи дійсно він там був зареєстрований чи проживав та з якого часу.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, заяву слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 42, 175, 177, 185, 306-308 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 за участі ОСОБА_2 , Деражнянської міської ради, Управління державної міграційної служби у Хмельницькій області, як заінтересованих осіб про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - залишити без руху, надавши заявнику десятиденний строк з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків заяви.

Роз`яснити заявнику, що в разі виконання у зазначений строк вимог ст. 306 ЦПК України, заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважатиметься неподаною і буде їй повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О. С. Дворнін