Справа № 216/4847/23
провадження №2/216/621/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді Чирського Г.М.,

за участю: секретаря судового засідання Смолдирева М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за позовною заявою представника позивача - адвоката Примакова Костянтина Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про встановлення факту знищення частини нерухомого майна та визнання права власності на 1/1 частину будинку, -

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2023 року адвокат Примаков Костянтин Олексійович звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 із позовною заявою до Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, ОСОБА_2 про встановлення факту знищення частини нерухомого майна та визнання права власності на 1/1 частину будинку.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до Договору дарування від 28.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І., зареєстрованого в реєстрі за №16359, позивачу належить 1/2 частини житлового будинку з господарськими будовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого входив житловий саманний будинок, обкладений цеглою А-1, загальною площею 82,0 кв.м., житловою площею 52,8 кв.м., сарай Б., вбиральні Д, огорожі 1,2, водоколонки І. Право власності зареєстроване в реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.02.2006 року, реєстраційний номер 13347521. В технічному паспорті (плану земельної ділянки, поверхового плану) від 04.04.2002 року зазначено, що співвласником будинку є ОСОБА_2 . Відповідно до поверхового плану будинку, та внутрішніх площ до плану житлового будинку, будинок розбитий на 2-ві квартири. Приміщення в першій квартирі зазначені під цифрою 1: коридор 1-1 площею 3,6 кв.м., кухня 1-2 площею 4,3 кв.м., жила кімната 1-3 площею 9,2 кв.м., жила кімната 1-4, площею 11,9 кв.м. Приміщення в другій квартирі зазначені цифрою 2: тамбур 2-1 площею 10,8 кв.м., кухня 2-2 площею 10,5 кв.м., житлова кімната 2-3 площею 18,3 кв.м., житлова кімната 2-4 площею 13,4 кв.м. В позові вказано, що коли позивач ОСОБА_1 отримала у власність житловий будинок, то фактично квартири АДРЕСА_2 , тобто 1/2 частини будинку не було, в будинку не було також співвласника Позней.

З цього питання позивач звернулася до квартального уповноваженого, який надав їй в 2009 році довідку. У вказаній довідці було зазначено, що власник будинку (на російській мові) « ОСОБА_3 » після зруйнування будинку був направлений в будинок престарілих, де утримують осіб, у яких немає житла та родичів, де й помер в 2006 році. Згідно технічного паспорту будинку АДРЕСА_1 (на той час Брянська) зазначено, що ОСОБА_1 є власником 1/2 частини будинку, 1/2 частина будинку належить ОСОБА_2 та в дужках зазначено «зруйнована». До технічного паспорту також доданий поверховий план, в якому квартира АДРЕСА_2 , а відповідно приміщення під номерами 1-1, 1-2, 1-3, 1-4 - відсутні. В 2011 році позивач звернулася до Центрально-Міського виконкому на прибудову до будинку приміщень прихожої, ванної кімнати та туалет,у та в БТІ їй був наданий робочий проект. Після надання відповідного дозволу позивач зробила відповідні забудови.

На теперішній час до складу 1/2 частини будинку входить: група приміщень під АДРЕСА_3 , житловою площею 28,0 кв.м., загальною площею 67,8 кв.м., гараж «Б», вбиральня «Д», сарай «Ж», літній душ «З», водоколонка І, замощення II, огорожа № 1,2. До зазначеного технічного паспорту також наданий додаток відомості про технічний стан нерухомого майна, в якому зазначено, що до складу 1/2 частини будинку входить: група приміщень під №2 в житловому будинку А- 1 житловою площею 28,0 кв.м., загальною площею 67,8 кв.м., гараж «Б», вбиральня «Д», сарай «Ж», літній душ «З», водоколонка I, замощення II, огорожа № 1,2.

Рішенням Центрально-Міської районної ради №193 від 20.04.2011 року надано дозвіл на будівництво прибудови літ. «а3». За рахунок прибудови літ «а3» та проведення поточного ремонту житлова площа групи приміщень №2 змінилася з 41,8 кв.м. на 28,0 кв.м., загальна площа приміщень змінилася з 53,0 кв.м. на 67,8 кв.м. Згідно техдокументації від 19.05.2009 року: 1/2 частина житлового будинку «А-1», яка належала ОСОБА_2 , а саме: група приміщень №1 житловою площею 11,0 кв.м., загальною площею приміщень 29,0 кв.м. - знесено. Змінено цільове призначення сарая «Б» на гараж «Б», окрім того: сарай літ «Ж», літній душ літ. «З» зведені з матеріалів полегшеної конструкції - вищезазначені будівельні роботи, які не потребують документів, що дають право на їх використання та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію згідно Постанови КМ України від 07.06.2017 року за № 406.

Таким чином на теперішній час по АДРЕСА_4 , загальною площею 67,8 кв.м., житловою площею 28,0 кв.м., гараж «Б», вбиральня «Д», сарай «Ж», літній душ «З», водоколонка I, замощення II, огорода №1,2. Однак забудови за право установчими документами складають 1/2 частину будинку. Також 1/2 частина будинку, яка значиться за документами за ОСОБА_2 - зруйнована. За таких підстав позивач вважає, що у зв`язку з руйнацією та знищенням приміщень (квартири) під АДРЕСА_2 , припинилося і право власності власника цього майна.

За підставі, що відповідно до записів в технічному паспорті БТІ 1/2 частина будинку належить ОСОБА_2 , значиться як знищена, що за собою тягне і збільшення частки співвласника ОСОБА_4 з 1/2 частини на 1/1 частину домоволодіння. Позивачу відомо, що ОСОБА_2 помер. Відповідно до довідки за 2009 рік квартального уповноваженого власником квартири був ОСОБА_5 , який помер в будинку пристарілих в 2006 році. За таких підстав маються протиріччя у власниках ОСОБА_2 чи ОСОБА_5 . Позивач також зазначає, що до пожежі в 1/2 частині будинку, в квартирі та приміщеннях під №1 дійсно проживав ОСОБА_5 , якого після пожежі та знищення 1/2 частини будинку помістили в будинок милосердя Криворізької міської ради, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 . У зв`язку з пожежею у нього були і знищені документи, а тому він отримав паспорт та був зареєстрований в АДРЕСА_5 . В паспорті він був зазначений на українській мові як ОСОБА_5 , та він помер не в 2006 році, а в 2005 році в лікарні.

В позовних вимогах позивач просить суд припинити право власності за співвласником на 1/2 частину будинку та визнати за нею право власності на 1/1 частину будинку, так як лише при такому способі захисту, вона зможе в подальшому отримати кадастровий номер на земельну ділянку або приватизувати її без згоди співвласника, а також дасть їй можливість при державній реєстрації зареєструвати за собою 1/1 частину будинку. Тобто в повній мірі розпоряджатися своїм майном.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2023 року вищезазначена позовна заява була залишена без руху із наданням позивачу строку для усунення недоліків.

08.09.2023 року ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Крім того, за клопотанням представника позивача витребувано докази, а саме: з КП "Криворізьке РБТІ" ДОР" архівну довідку, в якій зазначити, хто є останніми власниками житлового будинку АДРЕСА_1 , із зазначенням дати народження співвласників, їх місця реєстрації (за наявності), а також копії правоустановчих документів, на підставі яких співвласники отримали у власність належні їм частини будинку; з Центрально-Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) витяг з реєстру актових записів про смерть:

1) ОСОБА_6 (можливо помер в Долинському районі Кіровоградської області, оскільки їх батько помер в 1983 році в с. Ново-Олександрівка Долинського раойну Кіровоградської області. Дата смерті невідома); 2) ОСОБА_7 , який помер в 2005 або 2006 році.

05.10.2023 року на адресу суду від КП "Криворізьке РБТІ" ДОР" надійшла витребувана інформація.

12.10.2023 року судом отримана відповідь на запит від Центрально-Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса).

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03.11.2023 року, за повторним клопотанням представника позивача, витребувано з Центрально-Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повний витяг з реєстру актових записів про смерть ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер в с. Ново-Олександрівка Долинського району Кіровоградської області в 1983 році.

28.11.2023 року до суду на виконання ухвали суду від 03.11.2023 року надійшов повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть ОСОБА_2

18.12.2023 року ухвалою суду витребувано у приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Січкар Б.В. витяг з реєстру спадкових справ, відомості чи заводилася спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

01.02.2024 року від приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Січкар Б.В. на виконання ухвали суду надійшла Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру.

11.03.2024 року адвокат Примаков Костянтин Олексійович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із уточненою позовною заявою до Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про встановлення факту знищення частини нерухомого майна та визнання права власності на 1/1 частину будинку за ОСОБА_1 . Крім того, долучив до матеріалів справи рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про відмову у проведенні реєстраційних дій від 01.03.2024 року за № 71860451.

26.03.2024 року представником позивача адвокатом Примаковим К.О. подано заяву про доручення до матеріалів справи двох актів обстеження зруйнованого майна.

Ухвалою суду від 22.04.2024 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 13-30 год. 07 травня 2024 року.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, покладаючись на думку суду. Просить суд винести законне рішення за умови наявності усіх необхідних документів та доведення обставин справи, судові витрати залишити за позивачем.

Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено, що 28 грудня 2005 року 1/2 частину житлового будинку з господарськими побудовами за адресою: АДРЕСА_1 , набула у власність позивач ОСОБА_1 , на підставі Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І., зареєстрованого в реєстрі за №16359, що підтверджується копією цього Договору дарування. (а.с. 11).

У вищевказаному Договорі дарування зазначено, що на момент відчуження частина вказаного житлового будинку складається з: житлового саманного, обкладеного цеглою будинку А-1, загальною площею 82,0 кв.м., житловою площею 52,8 кв.м., сараю Б, вбиральні Д, огорожі 1,2, водоколонки І. Право власності ОСОБА_1 на частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , 02.02.2006 року було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 13347521, форма власності приватна спільна часткова, частка , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9734531 (а.с. 12).

Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання, позивач ОСОБА_9 з 27.02.2006 року до теперішнього часу зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації КП "Криворізьке РБТІ" ДОР", згідно архівної справи станом на 31.12.2012 р. в КП "Криворізьке РБТІ" ДОР" зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 на: ОСОБА_2 , 1/2 частка, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11.08.1976 р. Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 297; ОСОБА_1 , 1/2 частка, на підставі договору дарування, посвідченого 28.12.2005 р. приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І., зареєстровано в реєстрі за № 16359.

Тобто, позивачці ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , а щодо іншої 1/2 частини даного домоволодіння в інвентаризаційній справі (технічному паспорті) містяться відомості про право спільної часткової власності ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 75636503 від 31.01.2024 року, наданої на запит суду приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Січкар Б.В., відомості щодо наявності спадкових справ після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 - відсутні.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом частин 1, 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності на майно, яке припиняється, зокрема, у разі знищення майна.

Згідно з положеннями статті 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Аналіз зазначених норми дає підстави дійти висновку про те, що умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно вимог статті 349 ЦК Украйни, є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру.

Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо.

До таких висновків дійшов КЦС ВС у Постанові від 26.06.2019 року у справі №334/16303/15, який звернув увагу на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту повного знищення спірного об`єкту нерухомості, а також звернення співвласника у праві спільної часткової власності відповідача, із заявою щодо припинення права власності через знищення нерухомого майна.

З матеріалів справи також вбачається, що в 2011 році позивачка звернулася до Центрально-Міського виконкому на прибудову до належної їй частки будинку, приміщень прихожої, ванної кімнати та туалету та в БТІ їй був наданий робочий проект на частку, належну заявниці. Після надання відповідного дозволу остання зробила відповідні забудови. Рішенням Центрально-Міської районної ради №192 від 20.04.2011 року надано дозвіл на прибудову приміщень на земельній ділянці домоволодіння по АДРЕСА_1 , частка якого належить заявниці на праві при ватної власності. (а.с. 57).

На теперішній час, до складу 1/2 частини будинку, належної позивачці, входить: група приміщень під АДРЕСА_6 , сарай «Ж», літній душ «З», водоколонка І, замощення II, огорожа № 1,2. (а.с. 44).

Крім того, з наданих представником позивача до суду актів обстеження 1//2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 від 28.06.2023 року, проведених інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_10 , згідно заяви замовника, встановлено, що на момент обстеження, тобто 28.06.2023 року, частини житлового будинку, яка належала ОСОБА_2 , а саме: група приміщень № 1 житловою площею 11,0 кв.м., загальною площею приміщень 29,0 кв.м. знесено, господарські будівлі та споруди відсутні.

Отже, враховуючи зазначене, суд вважає встановленим, що частина домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 та становила частини, на теперішній час повністю знищена.

Слід зазначити, що державна реєстрація не є способом набуття чи припинення права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав. Запис в реєстрі не являється документом, який встановлює факт знищення майна, а вноситься державним реєстратором на підставі поданих йому документів, які свідчать про знищення майна, за заявою власника майна.

Результат аналізу зазначених норм дає підстави для висновку про те, що умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно зі статтею 349 ЦК України, є наявність встановленого факту знищення майна, а також заява власника..

Такого висновку щодо застосування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, дійшов Верховний Суд у постанові від 17 січня 2019 року справа № 588/249/20 (провадження № 61-16377св20), який зазначив, що у справі, яка переглядалася, позивач не надала правовстановлюючого документу на підтвердження набуття нею права власності в цілому або у відповідній частці на ту частину будівлі, яка за відповідними даними була знесена. Позивач не набула права спільної часткової власності на таку частину, яка належала співвласникам.

З цих підстав, суд не приймає до уваги позицію позивачки та її представника, яка не спростовує зазначених висновків суду. При цьому, їх посилання на правову позицію у справі №588/249/20 не є обґрунтованими, а являють собою наслідками суб`єктивного сприйняття правової норми.

До того ж, у постанові від 10.05.2018 року у справі №302/1094/16-ц Касаційний цивільний суд зазначив, що вирішення спору щодо припинення права власності на знищене майно за позовом третіх осіб відносно спірного майна, крім власника, не допускається.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

Таким чином, оскільки, фактичне знищення частини житлового будинку, яка належала ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності, не вплинуло на частку позивача та не призвело до її збільшення до 100 % у праві власності на об`єкт в цілому, з урахуванням наявності нерухомого майна, яке не є знищеним та входить до часткової власності двох співвласників, вимоги позову суд знаходить необґрунтованими, які задоволенню не підлягають.

На підставі ст.ст. 15, 16, 321, 328, 346, 349, 355, 356 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 133, 141, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М.Чирський