УХВАЛА

25 грудня 2024 року м. Кропивницький

справа № 398/4536/23

провадження № 22-з/4809/128/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О. Л., Дьомич Л. М.,

за участі секретаря Бойко В. В.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження державний виконавець Олександрійського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ужакова Оксана Іванівна,

заінтересована особа - Олександрійська міська рада,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 липня 2024 року у складі судді Москалик В. В. і

В С Т А Н О В И В:

Історія справи

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Олександрійського ВДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного МУМЮ (м. Одеса) Ужакової О. І.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 липня 2024 року у задоволенні скарги відмовлено.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 липня 2024 року без змін.

Короткий зміст заяви про повернення судового збору

21 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Кропивницького апеляційного суду із заявою про повернення сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 безпідставно сплатила судовий збір за розгляд її апеляційної скарги, адже рішенням Конституційного Суду України від 13 травня 2024 року № 6-р(II)/2024, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), частину другу статті 3, підпункт 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-УІ зі змінами в тім, що вони уможливлюють справляння судового збору під час подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду, постановлену за результатами розгляду скарги на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України.

Розгляд зпяви в суді апеляційної інстанції

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками.

Від державного виконавця Олександрійського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ужакової О. І. надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.

Позиція апеляційного суду

Перевіривши доводи заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 липня 2024 року, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Матеріалами справи підтверджується, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 липня 2024 року подана до Кропивницького апеляційного суду 14 серпня 2024 року (а. с. 84-94), а докази сплати судового збору відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 ЗУ «Про судовий збір» (чинного на час подання апеляційної скарги) 03 вересня 2024 року (а. с. 104-106).

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 липня 2024 року без змін.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 травня 2024 року № 6-р(ІІ)/2024, на яке посилається заявник, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину другу статті 3, підпункт 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) в тім, що вони уможливлюють справляння судового збору під час подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду, постановлену за результатами розгляду скарги на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України.

Відповідно до частини другої резолютивної частини вказаного рішення, норми, визнані неконституційними в зазначеному аспекті, втрачають чинність через шість місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів)).

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення (частина третя статті 152 Конституції України, стаття 91 Закону України «Про Конституційний Суд України»).

За загальним правилом, доки Конституційний Суд України не ухвалить рішення про те, що відповідний акт суперечить Конституції України, у суб`єктів правовідносин є всі підстави вважати, що такий правовий акт відповідає Конституції України та що правові наслідки, які виникли на підставі відповідного акта, є законними.

Станом на момент звернення ОСОБА_1 з апеляційною скаргою до Кропивницького апеляційного суду підпункт 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» був чинний і на виконання саме цієї норми заявник сплатила судовий збір за подання апеляційної скарги.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для повернення судового збору, сплаченого заявником, у зв`язку з чим у задоволенні заяви слід відмовити.

Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку (частина третя статті 152 Конституції України).

При вирішенні питання про повернення судового збору суд не наділений компетенцією щодо вирішення питання відносно наслідків застосування законів, які визнані у подальшому неконституційними.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в ухвалі від 11 грудня 2024 року у справі № 619/3051/17 (провадження № 61-5883св24).

Керуючись статтями 260, 368 ЦПК України, статтею 7 Закону України «Про судовий збір», суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді О. Л. Дуковський

Л. М. Дьомич