АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року

м. Чернівці

справа № 725/3895/23

провадження 822/319/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.,

за участю секретаря Скулеби А.І.,

учасники справи:

позивач Кредитна спілка «Український ощадний центр»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 11 вересня 2023 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Стоцька Л.А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В травні 2023 року Кредитна спілка «Український ощадний центр» (далі - КС «Український ощадний центр») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Посилався на те, що 10 листопада 2021 року між КС «Український ощадний центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №110112021.

Згідно з умовами вказаного договору кредитодавець зобов`язувався надати ОСОБА_1 у кредит грошові кошти в сумі 50 000 гривень, на строк до 10 листопада 2023 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 60% річних.

11 листопада 2021 року між КС «Український ощадний центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 111112021.

Згідно з умовами вказаного договору кредитодавець зобов`язувався надати ОСОБА_1 у кредит грошові кошти в сумі 50 000 гривень, на строк до 11 листопада 2023 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 60% річних.

Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаними кредитними договорами між КС «Український ощадний центр» та ОСОБА_2 , 10 листопада 2021 року та 11 листопада 2021 року було укладено договори поруки №110112021 та №11112021 відповідно. Згідно з умовами вказаних договрів поручитель в солідарному порядку, у повному обсязі, поручається перед кредитором за виконання боржником своїх зобов`язань, що виникли за кредитними договорами.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відправлено листи-повідомлення про дострокове повернення частини позики, що залишилася.

Оскільки кредит належним чином не погашався, сума неповерненого тіла кредиту складає 98 090,46 гртвень, а заборгованість по відсотках, нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, складає 75 139,96 гривень.

Отже, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають непогашену заборгованість перед КС «Український ощадний центр» за кредитними договорами №110112021 та №11112021.

Позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КС «Український ощадний центр» заборгованість по кредитних договорах №110112021 від 10 листопада 2021 року та №111112021 від 11 листопада 2021 року, станом на 24 березня 2023 року в розмірі 173 230 гривень 42 копійки, з яких 98 090 гривень 46 копійок - заборгованість по тілу кредиту, 75 139 гривень 96 копійок - заборгованість по відсотках та понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 11 вересня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 на користь КС «Український ощадний центр» заборгованість по кредитних договорах №110112021 від 10 листопада 2021 року та №111112021 від 11 листопада 2021 року станом на 24 березня 2023 року в розмірі 173 230 гривень 42 копійки, з яких 98 090 гривень 46 копійок - заборгованість по тілу кредиту, 75 139 гривень 96 копійок - заборгованість по відсотках.

Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що доведеним є факт неналежного виконання зобов`язання за кредитними договорами, наявність заборгованості, яку відповідачі не сплатили, що є підставою для стягнення заборгованості на користь позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норма матеріального права, а також неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у матеріалах справи відсутній детальний розрахунок заборгованості по кожному кредитному договору окремо, з якого було б зрозуміло щодо нарахування складових заборгованості за кредитними договорами, оскільки мною було здійснено часткову оплату. Також з наявного у справі розрахунку заборгованості не можливо встановити на який саме кредит здійснено зарахування коштів.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

10 листопада 2021 року між КС «Український ощадний центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 110112021.

Згідно з умовами вказаного договору кредитодавець зобов`язувався надати ОСОБА_1 у кредит грошові кошти в сумі 50 000 гривень, на строк до 10 листопада 2023 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 60% річних.

11 листопада 2021 року між КС «Український ощадний центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 111112021.

Згідно з умовами вказаного договору кредитодавець зобов`язувався надати ОСОБА_1 у кредит грошові кошти в сумі 50 000 гривень, на строк до 11 листопада 2023 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 60% річних.

Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаними кредитними договорами між КС «Український ощадний центр» та ОСОБА_2 , 10 листопада 2021 року та 11 листопада 2021 року було укладено договори поруки №110112021 та №11112021 відповідно. Згідно з умовами вказаних договрів поручитель в солідарному порядку у повному обсязі поручається перед кредитором за виконання боржником своїх зобов`язань, що виникли за кредитними договорами.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем)

у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно з статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що 10 листопада 2021 року між КС «Український ощадний центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 110112021.

Згідно з умовами вказаного договору кредитодавець зобов`язувався надати ОСОБА_1 у кредит грошові кошти в сумі 50 000 гривень, на строк до 10 листопада 2023 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 60% річних.

11 листопада 2021 року між КС «Український ощадний центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 111112021.

Згідно з умовами вказаного договору кредитодавець зобов`язувався надати ОСОБА_1 у кредит грошові кошти в сумі 50 000 гривень., на строк до 11 листопада 2023 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 60% річних.

Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаними кредитними договорами між КС «Український ощадний центр» та ОСОБА_2 , 10 листопада 2021 року та 11 листопада 2021 року було укладено договори поруки №110112021 та №11112021 відповідно. Згідно з умовами вказаних договорів поручитель, в солідарному порядку, у повному обсязі, поручається перед кредитором за виконання боржником своїх зобов`язань, що виникли за кредитними договорами.

Щодо розрахунку заборгованості від 18 травня 2023 року, то слід зазначити наступне.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пунктів 60-62, 65 Положення «Про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого постановою Правління НБУ № 75 від 04 липня 2018 року, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку.

Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам та органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України.

У постановах Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі № 169/506/17, від 24 червня 2021 року у справі № 686/19271/19 зроблено висновки, що факт отримання та повернення грошових коштів доводять банківські виписки про зарахування чи повернення грошей із поточного рахунку, а також прибуткові та видаткові касові ордери у разі внесення (виплати) грошей до (з) каси товариства.

Отже, належними та допустимими доказами внесення/повернення особою коштів у готівковій формі можуть бути прибуткові та видаткові касові ордери, а у випадку внесення/повернення коштів у безготівковій формі таким доказом може бути відповідна банківська виписка.

У частині третій статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зазначено, що інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Відповідно до висновків Верховного Суду у вказаних постановах, на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку систематизується інформація, що міститься в первинних документах. Відповідальність за будь-які розбіжності, що містяться у первинних документах та регістрах бухгалтерського обліку, несуть особи, які склали та підписали ці документи, власник або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством. Самі лише регістри синтетичного та аналітичного обліку не є належним та достатнім доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій, якщо інформація, відображена в них, не підтверджена первинними документами. Тобто регістри синтетичного та аналітичного обліку є доказом повернення боргу за умови, що інформація, яка в них відображена, підтверджена первинними документами.

Таким чином, банківська виписка по особовому рахунку є належним доказом отримання кредитних коштів саме відповідачем, їх суми та розміру сплачених коштів відповідачем на погашення заборгованості.

Згідно з розрахунку заборгованості від 18 травня 2023 року заборгованість позичальника ОСОБА_1 за договорами кредиту №110112021 від 10 листопада 2021 року та № 111112021 від 11 листопада 2021 року станом на 24 березня 2023 року складає 173230 гривень 42 коп. Також з вказаного розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 частково здійснювала погашення за кредитними договорами (а.с.14).

При цьому, з доданого позивачем розрахунку, не вбачається на який кредит здійснено зарахування коштів, а саме по якому кредиту погашено тіло та відсотки за користування кредитом.

Також, позивачем не надано банківську виписку по особовому рахунку відповідачки, з вказівкою, ким саме (з якого рахунку або на який рахунок) були сплачені кошти на погашення заборгованості 13 грудня 2021 року.

А відтак, суду не представляється можливим встановити, яка заборгованість залишилася по тілу за кредитним договором №110112021 від 10 листопада 2021 року та кредитним договором №111112021 від 11 листопада 2021 року та відсотками за вказаними кредитними договорами.

Суд може задовольнити позовні вимоги за двома кредитними договорами, де стороною є один позивач та кілька відповідачів, однак при цьому суд має встановити заборгованість за кожним кредитним договором окремо.

Для цього позивач у відповідності до вимог Цивільного процесуального кодексу зобов`язаний був надати суду два розрахунки заборгованості по кредитним договорам, по кожному окремо.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 199/5072/19.

Також слід зазначити, що позивач не скористався наданими йому правами, подати відзив на апеляційну скаргу, як і документів, про відсутність яких у матеріалах справи наголошував відповідач, та не надав суду належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, а саме: банківську виписку по особовому рахунку відповідачки, з вказівкою, ким саме ( або з якого рахунку) були сплачені кошти на погашення заборгованості 13 грудня 2021 року, та відповідні розрахунки заборгованості за кожним кредитним договором окремо.

Враховуючи наведені вище і встановлені судом обставини справи та зазначені норми матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність обставин, які мають значення для справи і на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та не надання позивачем належних доказів, які підтверджують наявність заборгованості відповідача.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 11 вересня 2023 року скасувати.

У задоволенні позову Кредитної спілки «Український ощадний центр» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови - 15 квітня 2024 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: О.О. Одинак

Н.Ю. Половінкіна