Справа № 643/6304/24
Провадження № 2-з/643/99/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2024 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Афанасьєв В.О., розглянувши заяву керівника Салтівської окружної прокуратури міста Харкова Скуратовича Р.Ф. про забезпечення позову у цивільній справі № 643/6304/24 за позовом керівника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова, подану в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання договору оренди недійсним, зобов`язання повернути земельну ділянку та усунення перешкод у її користуванні, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Салтівської окружної прокуратури міста Харкова Скуратович Р.Ф., діючи в інтересах держави в особі Харківської міської ради, звернувся до Московського районного суду м. Харкова із позовом до ОСОБА_1 , за участі третьої особи ОСОБА_2 , у якому просить:

-визнати недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :05:031:0081, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 28.12.2019 між Харківською міською радою та ОСОБА_1 (номер запису про інше речове право: 34978783, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101).

- зобов`язати ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради () земельну ділянку загальною площею 2,6953 га з кадастровим номером :05:031:0081, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 5.

Усунути перешкоди у здійсненні права Харківської міської ради на користування та розпорядження майном комунальної власності шляхом:

- зобов`язання ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) знести об?єкт самочинного будівництва - незавершену будівництвом нежитлову будівлю літ. «6-1 розташовану за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці :05:031:0081 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 101) з приведенням земельної ділянки під нею у придатний для подальшого використання стан;

- скасування рішення державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Тертишнік Д.О. індексний номер: 56238985 від 21.01.2021 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) на об?єкт незавершеного будівництва - нежитлової будівлі літ. «Б-1», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці :05:031:0081 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 101; номер відомостей про речове право 40200784) з закриттям розділу 101 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування заяви зазначено, що предметом позову є вимога знесення самочинно збудованого об`єкту нерухомого майна та скасування державної реєстрації права приватної власності на спірне нежитлове приміщення з закриттям відповідного розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи. У разі задоволення заявлених вимог, відповідач втратить право власності на спірне майно та зобов`язаний буде його знести. Водночас, без встановлення обмежень на час розгляду справи власник спірного нерухомого майна може розпорядитися своєю власністю на власний розсуд в будь-який час. Подальше ймовірне відчуження майна на користь інших осіб, передача нерухомого майна в оренду, зміна його призначення, поділ, виділ чи об`єднання ускладнить виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Таким чином, наявність у ОСОБА_1 правомочностей власника майна вказує на можливість у будь-який момент розгляду справи розпорядитись спірним майном на користь третіх осіб. До того ж ОСОБА_1 знаючи про наявність судового спору, з метою утруднення у майбутньому виконання судового рішення, свідомо може здійснювати дії щодо розпорядження спірним майном та як власник може ініціювати питання щодо зміни призначення та виду його функціонального використання, що у подальшому призведе до необхідності скасування відповідних рішень, шляхом звернення до суду з іншими позовними заявами.

На переконання заявника, такі ймовірні дії з боку відповідача можуть призвести до необхідності залучення до участі у справі осіб, прав і інтересів яких стосуватиметься вирішення даного спору, неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову у зв`язку з наявністю майнового інтересу цих осіб, а також може зумовити необхідність звернення прокурора з іншим позовом для захисту порушених інтересів держави. Вказане може не лише утруднити, але й зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позову прокурора.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, встановив наступне.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3ст.150 ЦПК України).

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже вжиття заходів забезпечення позову має бути співмірними з заявленими позовними вимогами.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Слід зазначити, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що державним реєстратором 21.01.2021 прийнято рішення про державну реєстрацію, індексний номер: № 56238985, об`єкту нерухомого майна № 101 (номер запису про право власності № 40200784), а саме: об`єкта незавершеного будівництва нежитлової будівлі літ. «Б-1», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці :05:031:0081, а також внесені відомості про право приватної власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_1 .

Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: інформаційної довідки № 379899424 від 23.05.2024, підставою виникнення права власності було повідомлення про початок будівельних робіт, серія та номер: ХК70, видавник Харківська міська рада.

Відповідно до технічного паспорту на вказаний об`єкт незавершеного будівництва від 15.01.2021, складеного ТОВ «Архілаін», відсоток готовності складає 0, тобто об`єкт фактично на час його реєстрації ще зовсім не існував.

Незважаючи на це, 12.04.2021 між ХМР та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору оренди землі № б/н від 28.12.2019 (номер запису про інше речове право 34978783 від 28.12.2019), якою поновлено строки оренди земельної ділянки з кадастровим номером :05:031:0081 та змінено умови її використання з «для реконструкції нежитлової будівлі літ. «Б-1» під об`єкт рекреаційного призначення» на «для реконструкції нежитлової будівлі літ. «Б-1» під об`єкт рекреаційного призначення та подальшої експлуатації» строком на період реконструкції до 31.12.2025, на період експлуатації до 31.12.2046.

Враховуючи предмет спору, а також те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, беручи до уваги обставини справи, співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, та те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення, суд вважає, що у даному випадку необхідним та співмірним видом забезпечення позову буде заборона відчуження майна її власником.

Отже, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Підстав для зустрічного забезпечення судом не встановлено, оскільки такий вид забезпечення позову, як заборона відчуження спірного об`єкту нерухомого майна не впливає на майновий стан відповідачів, не забороняє їм володіти та використовувати таке нерухоме майно у власних цілях, не впливає на їх немайнові права та не призводить до втрат чи збитків.

Отже, суд доходить висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 149 153, 260, 353 355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити відчуження незавершеної будівництвом нежитлової будівлі літ. «Б-1» розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці :05:031:0081 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Копію ухвали направити учасникам провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років із наступного дня після набрання нею законної сили.

Ухвала про забезпечення позову може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Московський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.О. Афанасьєв