Провадження № 2/369/3402/24
28.05.2024 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Пінкевич Н.С.,
за участі секретаря судових засідань Соловюк В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , Центр надання адміністративних послуг Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про надання дозволу на реєстрацію дитини за місцем проживання без дозволу батька,
У грудні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про надання дозволу на реєстрацію дитини за місцем проживання без дозволу батька. В обґрунтування позову вказала, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 . Спільне життя не склалось за рішенням суду їх шлюб розірвано. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , 2007 року народження та ОСОБА_5 , 2011 року народження. За рішенням суду діти залишені на її вихованні. Зазначає, що донька ОСОБА_4 проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 . З метою належної реєстрації місця дитини позивачка 29.11.2023 року звернулась до Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, однак їй було відмовлено у реєстрації місця проживання дитини з огляду на відсутність згоди батька дитини. Відповідач фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, утримувати дитину не допомагає та на даний час зв`язок із відповідачем втрачено. У позасудовому порядку захистити порушені права дитини не має можливості.
Просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , без письмової згоди батька- ОСОБА_2 .
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.12.2023 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.
У підготовчому засідання протокольною ухвалою у якості третьої особи було залучено ОСОБА_3 .
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.04.2024 року було закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду.
У судове засідання позивач не з`явилась, про дату та час судового розгляду була повідомлена належним чином. Надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. проси позов задоволити. Проти заочного рішення не заперечувала.
У судове засідання відповідач не з`явився. не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
У судове засідання представник третьої особи Центр надання адміністративних послуг Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
У судове засідання третя особа ОСОБА_3 не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Направила до суду заяву про те, що їй відомо про розгляд судової справи за позовом ОСОБА_1 .
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії
справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
При розгляді справи судом встановлено, що 09.06.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб у відділі РАЦС м. Алчевськ Луганської області, актовий запис № 284.
Від даного шлюбу у сторін є діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Алчевського міського суду Луганської області по справі №406/2171/14 від 14.07.2014 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 було розірвано, дітей було залишено на виховання ОСОБА_8 .

Зміна прізвища позивачки з " ОСОБА_9 " на " ОСОБА_10 "відбулась на підставі державної реєстрації шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 25 вересня 2018 року, актовий запис № 1140.

Відповідно до Акта депутата Борщагівської сільської ради по округу № 2, ОСОБА_11 від 09.12.2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_1 .Будинок за вказаною адресою належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач звернулася до Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, однак їй було відмовлено у реєстрації місця проживання дитини з огляду на відсутність згоди батька дитини.

Суд вважає, що права позивача є порушеними та такими, що підлягають судовому захисту. Також, відповідно до вимог чинного законодавства права дитини є порушеними, а тому слід надати дозвіл на реєстрацію малолітньої дитини за місцем реєстрації та проживання з матір`ю дитини без згоди її батька.

Відповідно до частини другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

За приписами частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Частиною 3 вказаної норми закону місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Такої згоди між батьками дитини не було досягнуто.

Відповідно до пункту 32 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженому постановою КМУ від 07.02.2022 р. №265 «у разі подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особою, яка не досягла 18-річного віку, реєстрація місця проживання (перебування) здійснюється за згодою батьків або інших законних представників такої особи. Згода не надається у разі коли особа є здобувачем освіти та здійснює реєстрацію свого місця проживання (перебування) в гуртожитку, що належить до сфери управління закладу освіти».

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Суду відповідачем не надано будь-яких доказів, які б спростували доводи позивача, а також доказів щодо недоцільності реєстрації місця проживання дитини за зареєстрованою адресою позивача.

Суд вважає, що відсутність реєстрації місця проживання малолітньої дитини за місцем фактичного проживання матері суперечить інтересам дитини та обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема, права на вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист.

Враховуючи те, що неповнолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає разом з матір`ю, спір між батьками про місце проживання дитини відсутній, згоду батька позивач не може отримати внаслідок нехтування ним цих правил, суд приходить до висновку, що в інтересах дитини необхідно визначити місце проживання малолітньої дитини за зареєстрованим місцем проживання матері дитини та надати дозвіл на реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , без письмової згоди батька- ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача лід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 17, 18, 77-81, 141, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, статей 160,161 Сімейного кодексу України, статті 29 Цивільного кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Центр надання адміністративних послуг Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, ОСОБА_3 про надання дозволу на реєстрацію дитини за місцем проживання без дозволу батька задовольнити.

Надати дозвіл на реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , без письмової згоди батька ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.).

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Центр надання адміністративних послуг Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, , адреса: 08130, Київська область, Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Ярослава Мудрого,бу.1.

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області або безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст виготовлений 28 травня 2024 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ