Справа № 472/605/24
Провадження №2/472/245/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2024 року селище Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - Орленко Л.О.,
судового засідання - Чорної О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 селище Веселинове цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" до ОСОБА_1 (відповідно до довідки Веселинівської селищної ради та банківської інформації - ОСОБА_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,
21.06.2022 року між ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" та ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" було укладено договір факторингу № 21-06/2022, відповідно до якого право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 4834738 перейшло до ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА". Таким чином, сума невиконаних відповідачем за взятими на себе кредитними зобов`язаннями становить 35 514,58 грн. та вказані кошти відповідач повинний був сплатити на користь нового Кредитора, однак останній борг не повертає. У зв`язку з цим, ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" на суму заборгованості здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення.
Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" суму заборгованості в розмірі 35 514,58 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,41 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшло при надходженні позову клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача та надання згоди на заочний розгляд справи. Крім того, 06.11.2024 року від представника позивача Крюкової М.В. надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника позивача та надання згоди на заочний розгляд справи.
Відповідач ОСОБА_1 (відповідно до довідки Веселинівської селищної ради та банківської інформації - Дібадж ОСОБА_3 ) в судові засідання: 08.10.2024 року та 06.11.2024 року не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, однак конверти з документами та судовими повістками повернулись до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Крім того, відповідач був повідомлений про день, час та місце розгляду справи шляхом отримання електронних повісток та позовної заяви з документами в електронному вигляді на електронну пошту.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не повідомив суд про причини неявки в судові засідання, відзиву на позовну заяву не подав, та те, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що 27.09.2021 року між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та відповідачем було укладено Договір № 4834738 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, який було підписано електронним підписом у вигляді одноразового ідентифікатора, за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти в сумі 8000 гривень, які він зобов`язався повернути Кредитодавцю протягом 30 днів та сплатити проценти за користування ними (далі - Договір), що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 71-75).
Відповідно до п. 1.3. Договору Кредитодавець надає Позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 8000 грн., а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (проценти) від суми позики. Сторони визначили, що строк позики (строк Договору) складає 30 днів. Базова процентна ставка 1,90 % в день.
Також судом встановлено, що вказаний Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Кредитодавець на виконання умов Договору позики надав Позичальнику грошові кошти у сумі 8000 грн строком до 25.01.2022 року (з урахуванням строку автопролонгації, який не перевищує 90 днів поспіль (п. 4.3.1 Договору)), а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом з іншими платежами згідно з умовами цього Договору.
Статтею 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Важливо, щоб електронний договір містив усі істотні умови для відповідного виду договору, необхідно розуміти, в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Суд дійшов висновку про те, що договір про надання споживчого кредиту підписаний Боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Заявником/Кредитором та Боржником/Позичальником не був би укладений.
Суд вважає доведеним, що відповідач на веб сайті ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" через особистий кабінет надав всі необхідні дані для встановлення особи та оформлення договору.
Позичальник у електронній формі через сайт Кредитодавця (особистий кабінет) шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного за допомогою Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, котрий було надіслано відповідачу (через телекомунікаційну систему) в електронному повідомлені , підписав Договір № 4834738 про надання споживчого кредиту, що відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» свідчить про укладення договору.
Отже, ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та відповідач ОСОБА_1 (відповідно до довідки Веселинівської селищної ради та банківської інформації - Дібадж ОСОБА_3 ), уклавши 27.09.2021 року Договір № 4834738, досягали згоди щодо усіх істотних умов правочину.
Як уже зазначалося, ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" свої зобов`язання за Договором виконало належним чином та перерахувало на рахунок відповідача 8000 грн., що підтверджується відповіддю ТОВ "ФК "КОНТРАКТОВИЙ ДІМ" від 29.06.2022 року № 2047 (а.с. 19), та відповіддю АТ КБ "ПриватБанк" (а.с. 107-108).
Проте позичальник своїх зобов`язань за Договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість.
21.06.2022 року між ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" та ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" було укладено договір факторингу № 21-06/2022, відповідно до якого право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 4834738 перейшло до ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА", що підтверджується копією договору факторингу (а.с. 30-34), актом прийому-передачі реєстру боржників (а.с. 29), витягом з реєстру боржників (а.с. 66).
За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сума позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Щодо заборгованості за відсотками за користування кредитом, то судом встановлено, що відповідачу нараховані відсотки в межах строку кредитування (з урахуванням строку автопролонгації, який не перевищує 90 днів поспіль (п. 4.3.1 Договору)), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 36-42).
У своєму позові позивач також ставить питання про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, які нараховує за період з 26.01.2022 року по 20.05.2024 року.
Однак, вищевказані вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, який триває і на даний час.
Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим.
Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, починаючи з 24.02.2022 року та до завершення введеного на території України воєнного стану, нарахування 3% річних та інфляційних втрат за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання забороняється.
За наведених обставин, вимоги ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат обґрунтованими є лише за період з 26.01.2022 року по 23.02.2022 року включно, а саме:
- Розрахунок 3 % річних:
Розраховується за формулою:
[Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] /
[Кількість днів у році]
[Сума боргу] сума простроченого боргу;
[Процентна ставка (%)] проценти річних;
[Кількість днів] кількість днів прострочення зобов`язання;
[Кількість днів у році] кількість днів у календарному році.
РозрахунокКількість днівПроценти
Період розрахунку: з 26.01.2022 року по 23.02.2022 року - 29 днів [Проценти] = 26 240,00 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 29 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 62,54 грн2962,54
Період розрахункуКількість днівСума боргуПроцентна ставкаПроценти
26.01.2022 - 23.02.20222926 240,003,000%62,54
Сума нарахованих процентів: 62,54 грн.
- Розрахунок інфляційних втрат:
Розраховується за формулою:
[Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] ? [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]
[Сума боргу] сума простроченого боргу.
[Сукупний індекс інфляції] добуток щомісячних індексів за відповідний період.
РозрахунокСукупний індекс інфляціїІнфляційні нарахування
У період з 01.02.2022 року по 23.02.2022 року індексація на суму 26 240,00 грн [Сукупний індекс інфляції] = 101,60% = 101,600% (за період Лютий 2022) [Інфляційні нарахування] = 26 240,00 грн (сума боргу) ? 101,600% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 26 240,00 грн (сума боргу) = 419,84 грн101,600%419,84
Період розрахункуВраховано індекси інфляції за періодСукупний індекс інфляціїСума боргуСума боргу з урахуванням інфляціїІнфляційні нарахування
Сума збитків від інфляції: 419,84 грн.
Отже, за прострочення взятих не себе зобов`язань за Договором № 4834738 від 27.09.2021 року стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 62,54 грн. 3% річних та 419,84 грн. інфляційних втрат.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Позивач належними та допустимими доказами довів факт укладення з відповідачем Договору про надання споживчого кредиту. Вказані обставини відповідач не спростував.
Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень.
За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Крім того, у своїй постанові від 13.12.2018 року у справі № 816/2096/17 Верховний Суд дійшов висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обгрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.
У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Судом встановлено, що між ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" та адвокатом Крюковою М.В. було укладено Договір про надання правової допомоги № 07/07-2022 від 07.07.2022 року (а.с. 23-24), за умовами якого адвокат взяв на себе зобов`язання з приводу надання правничої допомоги в суді.
Як вбачається зі Звіту про надання правової допомоги від 20.05.2024 року, адвокатом Крюковою М.В. в межах розгляду даної справи було надано правничі послуги позивачу загальною вартістю 10 000 грн., з яких: 1) збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором з Ахмад Дібажах Абдель-Азіз; 2) складення позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором; 3) подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта (а.с. 50).
Факт сплати позивачем на користь адвоката Крюкової М.В. 10 000 грн. підтверджується платіжною інструкцією № 4939 від 20.05.2024 року (а.с. 70).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 12, 13, 19, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 223, 259, 263-265, 280, 282, 284 ЦПК України, суд
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" до ОСОБА_1 (відповідно до довідки Веселинівської селищної ради та банківської інформації - ОСОБА_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення (або з дати складення повного тексту заочного рішення суду).
Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення (або в день складення повного заочного рішення суду), має право на поновлення пропущеного строку, на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення, а в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення - після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області Л.О. Орленко