Справа № 685/1259/24
Провадження № 2/685/350/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2024 року

Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді Самойловича А.П.,

за участі секретаря Сороки В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Теофіпольської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

20 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , успадкований за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Необхідність визнання права власності на спадковий будинок через суд викликана неможливістю отримання свідоцтва про право на спадщину, так як спадкодавець за життя не виготовив правовстановлюючих документів на будинок.

Позивачка подала суду заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання своїх позовних вимог.

Від відповідача Теофіпольської селищної ради надійшов письмовий відзив на позов, в якому представник позивача не заперечує проти позову в питанні вирішення по суті справи та в оцінці доказів покладається на розсуд суду. Також у відзиві представник просить розглянути справу за відсутності їх представника.

Справа розглянута за відсутністю сторін та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову.

Статтями 1216 та 1268 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а також належність спадщини спадкоємцю з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Волиця-Польова Теофіпольського району Хмельницької області.

Зазначені обставини підтверджуються:

- батьками ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Волиця-Польова, є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 13);

- після укладення шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 36);

- матір позивачки ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а.с. 12);

- спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилася та свідоцтва про право на спадщину нікому не видавалися, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (а.с. 17);

- батько позивачки ОСОБА_4 у своєму заповіті, посвідченому 03 серпня 2010 року за № 11 секретарем Волице-Польової сільської ради Білою О.Ф., належний йому державний акт на право приватної власності на землю на земельну частку (пай) заповів сину ОСОБА_7 , 1974 р.н., а належний йому житловий будинок по АДРЕСА_1 доньці ОСОБА_1 , 1979 р.н. (а.с. 11);

- ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Волиця-Польова, що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а.с. 10);

- заповіт ОСОБА_4 є чинним на день його смерті, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (а.с. 8);

- позивачка ОСОБА_1 проживала та була зареєстрована разом з батьком у одному господарства в с. Волиця-Польова на день його смерті, що підтверджується Випискою з погосподарських книг за 1983-2010 роки, складеної Теофіпольською селищною радою 17 жовтня 2024 року за № 269. Згідно даної виписки, на день смерті матері позивачки ОСОБА_5 разом з нею проживав її чоловік ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_3 (а.с. 18).

Проте, як вбачається з постанови державного нотаріуса Теофіпольської державної нотаріальної контори Вівсянко О.П. від 11 жовтня 2024 року № 650/02-31, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на даний будинку через відсутність правовстановлюючих документів на нього.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою.

Пунктом 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 р. «Про право громадян на придбання і будівництво індивідуальних житлових будинків» передбачено, що побудовані або придбані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю.

Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований в Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25 грудня 1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року Мінкомгоспом УРСР.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону УРСР «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 2 червня 1968 року, зі змінами від 13 грудня 1979 р., кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім`я та по батькові глави сім`ї, на ім`я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку.

Таким чином, запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння.

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого Теофіпольським бюро технічної інвентаризації, спірний житловий будинок по АДРЕСА_1 був побудований в 1984 році (а.с. 5-70).

Як вбачається з вищезазначеної виписки з погосподарської книги, наданої Теофіпольською селищною радою, згідно записів у погосподарських книгах по спірному господарству головою двору був ОСОБА_2 , 1946 року народження, від побудови будинку до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець за життя набув право власності на спірний житловий будинок відповідно до закону, який діяв на час його набуття, і не зареєстрував це право відповідно до закону, який почав діяти пізніше, зокрема, на час своєї смерті.

Після смерті спадкодавця позивачка, успадкувавши його майно за заповітом, набула у порядку спадкування право власності на будинок, який входить до складу спадщини, а також на господарські будівлі та споруди, як приналежність, тому позов підлягає задоволенню.

Оскільки справа розглянута за відсутності учасників справи, тому датою ухвалення рішення, відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 392, 1217, 1218, 1223, 1273 ЦК України, ст.ст. 197, 200, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Волиця-Польова Теофіпольського району Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 30 грудня 2024 року.

Суддя Самойлович А.П.