Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 2-зз/711/27/24
У Х В А Л А

23.12.2024 м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька С.М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою, в якій просить скасувати заходи забезпечення позову, вжиті судом відповідно до ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.02.2017 у справі № 711/10711/16-ц, про заборону відчуження або зміни власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, вказана вище заява підписана представником ОСОБА_1 адвокатом Березенком Євгеном Анатолійовичем.

Під час вивчення матеріалів клопотання про скасування заходів забезпечення позову, суддею встановлено обставини, які свідчать про недодержання заявником вимог, передбачених законом для звернення до суду з такими клопотанням.

Одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 129 Конституції України).

Як визначено у ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 2 ст. 12 ЦПК України).

Крім того, згідно з п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (ч.ч. 7, 8 ст. 158 ЦПК України).

Разом з тим, у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді заяв про скасування заходів забезпечення позову у цивільних справах, мають застосовуватися положення ЦПК України, якими врегульовано аналогічні правовідносини.

Так, згідно з вимогами абзацу 1 частини другої статті 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (ч. 1 ст. 47 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу (ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» № 5076-VI (ч. 4 ст. 62 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону № 5076-VI, під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.

Частинами 1 та 4 ст. 26 Закону № 5076-VI визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Так, з матеріалів клопотання про скасування заходів забезпечення позову вбачається, що означене клопотання підписане адвокатом Березенком Є.А., який діє на підставі ордеру серії СА № 1106432 від 18.12.2024. При цьому, у даному ордері зазначено, що він виданий на надання адвокатом Березенком Є.А. правничої допомоги ОСОБА_1 , на підставі договору про надання правничої допомоги № б/н від 18.12.2024, у Соснівському РС.

Суд звертає увагу на те, що ордер і договір є документами, які у рівному ступені посвідчують існування договірних відносин між адвокатом і його клієнтом.

Разом з тим, до клопотання про скасування заходів забезпечення позову не додано договір, на підставі якого адвокатом Березенком Є.А. виданий ордер серії СА № 1106432 від 18.12.2024 про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 у Соснівському районному суді м. Черкаси.

Частиною другою статті 26 Закону № 5076-VI визначено, що ордером є письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону № 5076-VI, повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 зроблено висновок, що за правовою природою представництво у суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії у суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Взаємовідносини між довірителем та представником мають договірний характер.

Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що, по-перше, повноваження представника, яким є адвокат, повинні бути підтверджені оригіналами (належним чином завіреними копіями) ордеру, виданого на ведення справи у суді, або довіреності; по-друге, ордер, на відміну від довіреності, не вказує обсяг повноважень, наданих адвокату. Повноваження адвоката, зокрема, у даному випадку щодо підписання клопотання, повинно підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно обсягу наданих йому повноважень, шляхом окремого визначення такої дії у договорі. У даному випадку, відсутні підстави вважати, що договір № б/н від 18.12.2024 між адвокатом Березенком Є.А. та ОСОБА_1 , на який є посилання у ордері, був укладений з метою представництва інтересів останнього саме у Придніпровському районному суді м. Черкаси, зокрема щодо подання та підписання адвокатом Березенком Є.А. від імені ОСОБА_1 клопотання про скасування заходів забезпечення позову, оскільки про це не вказано у ордері, а копія самого договору не надана.

Отже, враховуючи, що адвокат зобов`язаний діяти у межах повноважень, наданих йому клієнтом, а повноваження адвоката, зокрема, у даному випадку щодо підписання клопотання про скасування заходів забезпечення позову по конкретній цивільній справі, повинно підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно об`єму наданих йому повноважень, шляхом окремого визначення такої дії у договорі, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутній документ на підтвердження дійсної волі заявника реалізувати своє право на підписання клопотання про скасування заходів забезпечення позову не самостійно, а через адвоката Березенка Є.А., та, відповідно, обсяг повноважень, наданий такому адвокату на представництво інтересів заявника саме у Придніпровському районному суді м. Черкаси.

Аналізуючи зміст Закону №5076-VI щодо повноважень представляти інтереси заявника адвокатом Березенком Є.А., враховуючи відсутність договору про надання правової (правничої) допомоги, суд дійшов висновку, що даний представник не має повноважень на підписання клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, а також на представництво інтересів заявника саме у Придніпровському районному суді м. Черкаси. Інші докази щодо повноважень адвоката Березенка Є.А., у доданих до клопотання матеріалах - відсутні.

Суд звертає увагу на те, що Верховний Суд, зокрема у постанові від 13.02.2020 у справі № 1.380.2019.001004 (ЄДРСР 87560122), в ухвалах від 09.10.2020 у справі № 824/3180/14-а (ЄДРСР 92116461), від 16.09.2020 у справі № 824/877/19-а (ЄДРСР 91571433), від 17.08.2020 у справі № 300/1294/19 (ЄДРСР 91036679), від 20.01.2020 у справі № 440/607/19 (ЄДРСР 87044901) висвітлив наступний правовий висновок: звернення до суду передбачає, зокрема, надання суду належних доказів дійсної волі учасника справи, на уповноваження певної особи на представництво. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути надані в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень, делегованих представнику. Представник повинен демонструвати повагу до суду, доводячи наявність повноважень на представництво.

Відповідно до ст. 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

Частиною другою статті 183 ЦПК України визначено, що письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Таким чином, якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду, оскільки право на суд не є абсолютним.

Як уже зазначалось вище, з поданого клопотання про скасування заходів забезпечення позову вбачається, що воно підписане адвокатом Березенком Є.А., який діє на підставі ордеру серії СА № 1106432 від 18.12.2024. При цьому, у даному ордері зазначено, що він виданий на надання адвокатом Березенком Є.А. правничої допомоги ОСОБА_1 , на підставі договору про надання правничої допомоги № б/н від 18.12.2024 у Соснівському РС. Крім того, до означеного клопотання не додано будь-яких доказів на підтвердження направлення його копії іншим учасникам справи. Відомості щодо виконання такої вимоги процесуального закону у тексті клопотання також відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

З огляду на відсутність доказів направлення заявником його клопотання про скасування заходів забезпечення позову іншим учасникам справи, а також, оскільки воно підписане особою, яка не довела своє право щодо можливості його підписання, то суд вважає, що клопотання підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 158, 182, 183, 258-261 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, - повернути без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено 23.12.2024.

Суддя: С. М. Позарецька