Провадження № 2-ві/638/20/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Рибальченко Л.М. розглянувши клопотання ОСОБА_1 про відвід судді Дзержинського районного суду м.Харкова Яковлевої Вікторії Миколаївни від розгляду цивільної справи №638/18338/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання договорів недійсними,-

встановив:

В провадженні судді Дзержинського районного суду м. Харкова Яковлевої В.М. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними.

20 грудня 2024 року ОСОБА_1 подав до суду клопотання про відвід головуючої судді Яковлевої В.М. від розглядуцивільної справи №638/18338/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання договорів недійсними.

В обґрунтування клопотання зазначає, що в діях судді ОСОБА_5 вбачаються ознаки порушення засади рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, права на справедливий суд ОСОБА_4 , що знайшло свій вияв у: надіслані ОСОБА_4 копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви та додатків до неї за адресою місця реєстрації ОСОБА_4 , після того як він повідомив суд про адресу за межами України, за якою він має змогу отримувати судову кореспонденцію; витребуванні відомостей та документів, з проханням ОСОБА_4 підтвердити доказами факт його проживання за повідомленою ним адресою, незважаючи на те, що норми ЦПК України не встановлюють обов`язку для учасників справи надавати докази щодо їх проживання чи можливості отримувати судову кореспонденцію за тією чи іншою адресою, про яку він повідомляє суд; виникненні у судді сумніву щодо істинності фактичного місця проживання ОСОБА_4 за відсутності об`єктивних протиріч чи заперечень з цього приводу, що фактично унеможливлює її виконання; продовженні надіслання ОСОБА_4 судової кореспонденції за адресою реєстрації його проживання, а не за адресою, яку він повідомив; переходу до розгляду раніше заявлених клопотань ОСОБА_6 , ігноруючи передбачене п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України право тих учасників справи, які не були належним чином повідомленні про розгляд справи, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; оголошенням перерви на строк менше трьох днів, який унеможливлює право отримати судовий розгляд заяви про відвід іншим складом суду й протиправно скорочує на один день передбачений абз.2 ч.3 ст.39 ЦПК України строк на подання заяви про відвід; несвоєчасним розміщенням протоколу судового засідання 17.12.2024 р. та нерозміщенням технічного запису судового засідання станом на кінець 20.12.2024 р., з якого вбачалися підстави для відводу, не зважаючи на клопотання відповідача ОСОБА_1 , в підсистемі «Електронний суд» ЄСІСТ, що додатково створило перешкоди для повноцінної реалізації права на подання обгрунтованої письмової заяви про відвід.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2024 року заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Дзержинського районного суду м. Харкова Яковлевої В.М. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання договорів недійсними визнано необґрунтованим. Постановлено передати заяву про відвід разом із матеріалами справи № 638/18338/21 іншому судді, який не входить до складу суду та визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України, для розгляду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 грудня 2024 року вказане клопотання про відвід передано в провадження судді Рибальченко Л.М.

Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження (ч. 7 ст. 40 ЦПК України).

Згідно з ч.8 ст.40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Дослідивши клопотання ОСОБА_1 про відвід судді Яковлевої В.М., оглянувши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч.4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальним рішенням судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді, щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід має бути вмотивованим.

Неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Суд зазначає, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Суд наголошує на тому, що підставою для відводу суддів не може бути заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований та містити відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Дослідивши обставини, зазначені в заяві про відвід, суд дійшов висновку, що вказана заява не містить підстав, зазначених у ст. 36 ЦПК України, а в ній викладені припущення щодо упередженості головуючого у результаті розгляду справи. Незгода сторони з діями головуючого, зокрема, щодо ведення суддею судового процесу при розгляді справи не може бути підставою для його відводу. Доводи заявника ґрунтуються лише на його припущеннях та не доводять існування обставин, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності головуючого судді.

Крім того, посилання ОСОБА_6 як на підставу для відводу головуючого, несвоєчасне розміщення протоколу судового засідання та направлення документів іншій стороні по справі не за тією адресою не може бути підставою для відводу, оскільки такі дії не відносяться до компетенції судді. Вказані функції відносяться до обов`язків секретаря судового засідання та визначені у посадовій інструкції останнього.

Інших обставин передбачені статтями 36, 37 ЦПК України, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Яковлевої І.М. судовим розглядом не виявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.36-37,40-41 ЦПК України,-

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відвід судді Дзержинського районного суду м.Харкова Яковлевої Вікторії Миколаївни від розгляду цивільної справи №638/18338/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання договорів недійсними - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарження не підлягає.

Суддя Л.М. Рибальченко