Справа № 2/1522/8661/11
Провадження №4-с/522/54/24
УХВАЛА

01 липня 2024 року

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Шенцевої О.П.,

за участі секретаря судового засідання Міщенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одеса скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», -

ВСТАНОВИВ:

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_1 на дії/бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у виконавчому провадженні № 74870909.

Свої вимоги мотивує тим, що приватним виконавцем порушений порядок примусової реалізації майна ОСОБА_1 , зокрема ненадання сторонам виконавчого провадження можливості узгодити вартість нерухомого майна. Постанова про опис та арешт майна не відповідає вимогам ч. 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження». Не направлення приватним виконавцем на адресу боржника повідомлення про вартість майна. Звіт за результатами оцінка майна не відповідає вимогам закону. Враховуючи, що приватним виконавцем порушено алгоритм дій, передбачений Законом України «Про виконавче провадження» під час примусової реалізації майна, наявні порушення при виготовленні звіту про оцінку вартості майна, вказане є підставою для визнання такої оцінки майна недійсною.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Шенцевої О.П. від 24 травня 2024 року відкрито провадження у справі.

27 травня 2024 року до суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Цукорник С.Г. про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа та зупинення реалізацію арештованого майна.

29 травня 2024 року ухвалою суду в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Цукорник С.Г. про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа відмовлено.

07 червня 2024 року від ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» надійшов до суду відзив, в якому просили відмовити в повному обсязі у задоволенні скарги, з підстав викладених у відзиві. Представник заінтересованої особи вказав, що звіт про оцінку майна ОСОБА_1 оформлено належним чином, звіт та вартість майна відповідає вимогам законодавства, відсутність учасників на електронних торгах майна скаржника підтверджує те, що вартість майна не є заниженою. Звіт про оцінку вартості майна не є за своєю суттю правочином та не може бути визнано судом недійсним, спори про визнання недійсним звіту про оцінку майна не є предметом судового розгляду із посиланням на Велику палату Верховного суду України у справі № 914/881/17.

24 червня 2024 року представником ОСОБА_2 адвокатом Кусим А.В. подано до суду заперечення на скаргу на дії приватного виконавця, в тому числі щодо стягнення судових витрат. Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 з підстав належного здійснення виконавчих дій згідно Закону України «Про виконавче провадження».

27 червня 2024 року представником ОСОБА_1 адвокатом Цукорник С.Г. подано до суду додаткові пояснення у справі та клопотання про долучення доказів.

28 червня 2024 року до суду від ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» надійшло клопотання про призначення судової оціночно-будівельної експертизи на предмет визначення ринкової вартості об`єкта нерухомого мана: нежитлових приміщень загальною площею 904, кв.м., реєстраційний номер: 101, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , в задоволенні якої відмовлено ухвалою суду від 01 липня 2024 року.

01 липня 2024 року представником ОСОБА_1 адвокатом Цукорник С.Г. подано до суду заперечення проти клопотань ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та приватного виконавця Білецького І.М.

01 липня 2024 року від представника ОСОБА_2 адвоката Кусого А.В. до суду надійшли заперечення на клопотання скаржника про долучення доказів від 27.06.2024 року та на заперечення від 30.06.2024 року.

01 липня 2024 року від представника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» надійшло клопотання про відкладення справи.

Водночас, приватним виконавцем Білецьким І.М. також наголошувалось на необхідності відкладення судового засідання.

Однак, згідно з частиною 1 статті 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч.2 ст. 450 ЦПК України).

Таким чином, з огляду на вказані процесуальні приписи неявка приватного виконавця Білецького І.М. не є перешкодою розгляду скарги.

Водночас, приватний виконавець не був позбавлений можливості подати свої заперечення, пояснення, аргументи, міркування в письмовій формі із долученням доказів, якщо такі існують.

Суд погоджується із запереченнями скаржника в частині мотивів подання клопотання про відкладення розгляду справи з метою проведення електронних торгів нерухомого майна ОСОБА_1 , а саме: нежитлові приміщення загальною площею 904, кв.м., реєстраційний номер: 101, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , за заниженою вартістю згідно оскаржуваної оцінки. Так, згідно інформації із вебсайту ДП «СЕТАМ» електронні торги зазначеного нерухомого майна призначені на 04 липня 2024 року (посилання на електронну адресу - https://setam.net.ua/auction/549703).

З огляду на зазначене відсутні підстави для задоволення клопотання приватного виконавця Білецького І.М. про відкладення розгляду скарги.

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про розгляд справи у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, заперечувала проти призначення експертизи та заперечувала проти відкладення засідання.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. Суд вважає, що наявні матеріали містять достатньо даних для вирішення справи.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали скарги та надані докази,заслухавши думку учасників справи, дійшов висновку, що скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2012 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 липня 2013 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ІмексБанк» за кредитним договором від 29 березня 2007 року № 497 заборгованість у розмірі 67 943,92 євро; пеню, нараховану за неналежне виконання зобов`язань, у розмірі 87 246,82 грн та судові витрати у справі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2020 року, яка набрала законної сили, замінено стягувача ПАТ «ІмексБанк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у виконавчих листах, виданих на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2012 року.

26 квітня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким Ігорем Мироновичем, за заявою стягувача, відкрито виконавче провадження № 74870909 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

З матеріалів справи вбачається, що 26 квітня 2024 року стягувачем було надано приватному виконавцю Білецькому І.М. заяву про недосягнення згоди з боржником щодо визначення вартості описаного майна боржника та призначення суб`єкта оціночної діяльності.

26 квітня 2024 року приватним виконавцем накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_1 , а саме: нежитлові приміщення загальною площею 904, кв.м., реєстраційний номер: 101, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Того ж дня, 26 квітня 2024 року, приватний виконавець Білецький І.В. здійснив опис і арешт вищевказаного майна боржника та передав його на зберігання ОСОБА_3 (інша інформація стосовно особи зберігача у Постанові про опис і арешт відсутня). Опис майна був проведений за відсутності понятих.

29 квітня 2024 року приватний виконавець відповідною постановою призначив ПП «Західний експертно-консалтинговий центр» експертом з метою визначення вартості описаного майна.

30 квітня 2024 року оцінювачем ПП «Західний експертно-консалтинговий центр» виготовлено Звіт про оцінку майна - нежитлові приміщення загальною площею 904, кв.м., реєстраційний номер: 101, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ж станом на 30.04.2024 року. Згідно висновку про вартість майна, вартість об`єкта оцінки склала: 15 039 500, 00 (п`ятнадцять мільйонів тридцять дев`ять тисяч п`ятсот) грн. без врахування ПДВ.

Повідомлення приватного виконавця про початкову вартість вказаного вище майна для проведення реалізації (через електронні торги) датоване 01 травня 2024 року.

Про наявність звіту про оцінку майна ПП «Західний експертно-консалтинговий центр» та повідомлення приватного виконавця про початкову вартість майна ОСОБА_1 дізналась 14 травня 2024 року за наслідками ознайомлення представника ОСОБА_1 - адвоката Цукорник С. з матеріалами виконавчого провадження.

02 травня 2024 року, на торгівельному майданчику СЕТАМ, приватним виконавцем було розміщено оголошення про продаж «Нежитлові приміщення, загальною площею 904, 8 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 », «Дата проведення аукціону: 3 Червня 2024 09:00» «Стартова ціна: 15 039 500.00 грн.» (https://setam.net.ua/auction/547214).

27 червня 2024 року ОСОБА_1 подано до суду клопотання про приєднання доказів, а саме рецензії на звіт про оцінку майна вартості нежитлової нерухомості загальною площею 904,8 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 станом на 05 червня 2024 року, що складений суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «КИЇВСЬКА ОЦІНОЧНА КОМПАНІЯ» та Висновок експерта від 26.06.2024 року №40/24 виконаний ТзОВ «СУДОВЕ ЕКСПЕРТНО-РОЗРАХУНКОВЕ БЮРО» про проведення оціночно -будівельної експертизи на предмет визначення ринкової вартості об`єкта нерухомого майна: нежитлових приміщень загальною площею 904, кв.м., реєстраційний номер: 101, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з рецензією на звіт про оцінку майна вартості нежитлової нерухомості загальною площею 904,8 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 станом на 05 червня 2024 загальний висновок стосовно рецензування Звіту про оцінку майна від 30.04.2024 року, який виготовлений ПП «Західний експертно-консалтинговий центр»: «Звіт класифікується за третьою ознакою пункту 67 Національного Стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» затвердженого постановою КМУ від 10.09.2003 року №1440, як такий, що не повною мірою відповідає вимогам нормативно правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків.».

Відповідно до наданого ОСОБА_1 . Висновку експерта від 26.06.2024 року №40/24 виконаний ТзОВ «СУДОВЕ ЕКСПЕРТНО-РОЗРАХУНКОВЕ БЮРО» ринкова вартість об`єкта нерухомого мана: нежитлових приміщень загальною площею 904,8 кв.м., реєстраційний номер: 101, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , станом на момент проведення експертизи становить 28 218 993,00 (двадцять вісім мільйонів двісті вісімнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто три гривні 00 коп.) грн. без урахування ПДВ.

При цьому, судом критично розглядаються вказані заперечення ТОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» проти клопотання скаржника про залучення доказів з огляду на відсутність посилань на будь-які нормативно-правові акти, виключно суб`єктивну думку стосовно порядку виготовлення рецензії на звіт про оцінку майна і в той же час згода з висновком про оцінку, що оскаржується в даному провадженні, який також було виконано протягом одного дня. Відносно прохання ТОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» про виклик експерта для роз`яснення свого висновку суд зауважує, що ТОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» не надано жодних обґрунтувань щодо виклику експерта, не зазначено в якій частині та з яких підстав існує така потреба, не поставлені відповідні питання до експерта, що свідчить про спробу зловживання власними процесуальними правами з метою затягування розгляду даної справи.

Стосовно надання рецензії на звіт від 05 червня 2024 року лише 27 червня 2024 року суд погоджується з доводами скаржника про доцільність подання рецензії на звіт із одночасним поданням висновку експерта про оцінку майна, виконаним 26 червня 2024 року ТзОВ «СУДОВЕ ЕКСПЕРТНО-РОЗРАХУНКОВЕ БЮРО», намір на замовлення якого було вміщено до скарги на дії приватного виконавця Білецького І.М.

За п. 1 ст. 81 ЦПК: «Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.».

Пунктом 8 статті 83 ЦПК встановлено, що: «Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.».

Враховуючи отримання ОСОБА_1 . Висновку експерта, виконаного ТзОВ «СУДОВЕ ЕКСПЕРТНО-РОЗРАХУНКОВЕ БЮРО» лише 26 червня 2024 року (причому дата звернення ОСОБА_1 до вказаного експерта 22 травня 2024 року), а також повідомлення суду про очікування ОСОБА_1 понести витрати на судову експертизу, що міститься в скарзі, яка розглядається, суд визнає поважними причини неподання доказів раніше та задовольняє клопотання скаржника про приєднання доказів.

Отже, з огляду на відсутність порушень Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року

№ 2658-III заперечення ТОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» проти клопотання скаржника про залучення доказів не приймаються до уваги.

Відповідно до ст. 57 Закону «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

Таким чином, законодавець передбачає можливість сторін виконавчого провадження узгодити вартість майна боржника у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Відповідно до п. 17, 18 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012№ 512/5 визначення вартості, оцінка майна боржника здійснюються в порядку, встановленому статтею 57 Закону. Уразі якщо сторони виконавчого провадження або їх представники, а також заставодержатель у десятиденний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника недосягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна, про що складає відповідний акт. У випадках, передбачених абзацом другим частини третьої статті 57 Закону, виконавець для оцінки майна залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Однак, в порушення вказаних норм, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович в один і той самий день 26 квітня 2024 року відкрив виконавче провадження, здійснив опис та арешт майна та прийняв від стягувача заяву про недосягнення згоди з боржником щодо визначення вартості описаного майна боржника та призначення суб`єкта оціночної діяльності.

В свою чергу, вже 29 квітня 2024 року приватний виконавець призначив експерта з метою визначення вартості описаного майна, наступного дня 30 квітня 2024 року отримав Звіт про оцінку майна - нежитлові приміщення загальною площею 904, кв.м., реєстраційний номер: 101, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлений оцінювачем ПП «Західний експертно-консалтинговий центр» та 02 травня 2024 року розмітив оголошення про продаж вказаного майна не надавши сторонам виконавчого провадження можливість узгодити вартість нерухомого майна.

Згідно з ч. 3 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Відповідно до норм ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

За ст. 11 цього ж Закону договір на проведення оцінки майна укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім. Під час укладання багатостороннього договору крім замовника оцінки стороною договору може виступати особа - платник, якщо оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності здійснює інша особа, а не замовник.

Проте, в матеріалах виконавчого провадження, розміщених на Веб-ресурсі https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors, доступ до яких надано відповідно до постанови приватного виконавця від 26 квітня 2024 року, відсутній двосторонній чи багатосторонній договір на проведення оцінки спірного майна в письмовій формі, чим порушено наведені вище норми Закону.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно з частиною четвертою статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (частина перша статті 10 та частина перша статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Частиною першою статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

За змістом статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

У силу пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Частиною 6 статі 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» унормовано, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою КМУ від 10.09.2003 № 1440, є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Згідно з п. 16 Національних стандартів №1 визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки. За відсутності достовірної інформації про ціни продажу подібного майна ринкова вартість об`єкта оцінки може визначатися на основі інформації про ціни пропонування подібного майна з урахуванням відповідних поправок, які враховують тенденції зміни ціни продажу подібного майна порівняно з ціною їх пропонування. За наявності істотного впливу зовнішніх факторів (соціально-економічних, політичних, екологічних тощо) на ринок подібного майна, що призводить до фактичної неможливості надання аргументованого та достовірного висновку про ринкову вартість, у звіті про оцінку майна даються додаткові роз`яснення та застереження. При цьому оцінювач має право надавати висновок про ринкову вартість об`єкта оцінки, що ґрунтується, зокрема, на інформації про попередній рівень цін на ринку подібного майна або на припущенні про відновлення стабільної ситуації на ринку.

Відповідно до п. 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: - укладення договору на проведення оцінки, - ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Пунктом 53 зазначеного стандарту передбачено, що незалежно від обраних підходів та методів оцінки оцінювач повинен: зібрати та проаналізувати всі істотні відомості про об`єкт оцінки, зокрема вихідні дані про його правовий статус, відомості про склад, технічні та інші характеристики, інформацію про стан ринку стосовно подібного майна, відомості про економічні характеристики об`єкта оцінки (прогнозовані та фактичні доходи і витрати від використання об`єкта оцінки, у тому числі від його найбільш ефективного використання та існуючого використання); проаналізувати існуючий стан використання об`єкта оцінки та визначити умови його найбільш ефективного використання; зібрати необхідну інформацію для обґрунтування ставки капіталізації та (або) ставки дисконту; визначити правові обмеження щодо об`єкта оцінки врахувати їх вплив на вартість об`єкта оцінки; обґрунтувати застосування методичних підходів, методів та оціночних процедур, у разі потреби застосування спеціальних методів оцінки та оціночних процедур (комбінування кількох методичних підходів або методів).

Звіт про оцінку майна може складатися у повній чи у стислій формі.

Відповідно до пп. 10 абзацу 2 п. 56 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен, серед іншого, містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

В разі невиконання всього вище вказаного - експертна оцінка ринкової вартості нерухомого майна є недійсною.

Відповідно до п. 19 Постанови КМУ №1442 від 28 жовтня 2004 року «Про затвердження Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна» порівняльний підхід передбачає таку послідовність оціночних процедур: збирання і проведення аналізу інформації про продаж або пропонування подібного нерухомого майна та визначення об`єктів порівняння.

Крім того, статтею 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Отже, виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходуоцінки майна (дохідний, порівняльний), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, вбудь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

До схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19 грудня 2019 року у справі № 211/2171/15, від 01 жовтня 2020 року у справі № 2-2394/10, від 15 жовтня 2020 року у справі № 917/628/17.

Суд вважає, що у звіті про експертну грошову оцінку вартості нерухомого мана: нежитлових приміщень загальною площею 904,8 кв.м., реєстраційний номер: 101, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ж оцінювачем ПП «Західний експертно-консалтинговий центр» не наведено достатніх мотивів про неможливість особистого огляду об`єкта дослідження, не зазначені обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої без особистого огляду, що є порушенням пункту 56 Національного стандарту № 1 та пунктів 1, 6 статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

З огляду на вказане суд приходить до висновку, що експертна оцінка ринкової вартості , виготовлена ПП «Західний експертно-консалтинговий центр» є недійсною.

Стосовно доводів заінтересованої особи ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», що: «спори про визнання недійсними звіту про оцінку майна не є предметом судового розгляду Великої Палати Верховного суду у справі № 914/881/17» суд зазначає наступне.

Згідно з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16, (провадження № 11-1200апп18), від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16 (провадження № 14-187цс19), визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 914/881/17 (провадження № 12-18гс18) зроблено висновок, що «чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків. Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (ч. 1 ст.1212 Закону № 2658-III). Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт по оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльностісуб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів».

Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19) зазначено, що право на звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, вчинених на виконання судових рішень, ухвалених у порядку цивільного судочинства, передбачено у ЦПК України, у таких випадках виключається адміністративна юрисдикція. Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 821/197/18/4440/16 (провадження № 11-1200апп18).

Як визначено в ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними вст. 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

За приписами ч. 3 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна.

Відповідно до ст. 13 цього Закону, для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець із власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Згідно з ч. 1, ч. 6ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Таким нормативно-правовим актом з оцінки майна, є, зокрема, Національний стандарт № 1.

Відповідно до п. 1 зазначеного акта, Національний стандарт № 1 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Згідно з п. 50 Національного стандарту № 1, проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється: ознайомлення з об`єктом оцінки, характерними умовами угоди, для укладення якої проводиться оцінка; визначення бази оцінки; подання замовнику пропозицій стосовно істотних умов договору на проведення оцінки.

Відповідно до п. 51 Національного стандарту № 1, незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Згідно з п. 56 Національного стандарту № 1, звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

За приписами ч. 2 ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Отже, виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує в будь-якому випадку ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19.12.2019 у справі № 211/2171/15, від 01.10.2020 у справі № 2-2394/10, від 15.10.2020 у справі № 917/628/17, від 07.04.2021 у справі № 753/3055/18.

У постанові Верховного Суду від 19.06.2023 у справі № 909/121/22 зазначено, що «обов`язок оцінювача щодо здійснення особистого огляду об`єкта оцінки прямо передбачений чинним законодавством, при цьому обґрунтованих, вмотивованих та аргументованих міркувань щодо неможливості особистого огляду об`єкта оцінки судом апеляційної інстанції не встановлено. Верховний Суд акцентує, що ознайомлення з об`єктом оцінки полягає в дослідженні оцінювачем вихідних даних (кількісних, якісних показників) та іншої інформації, необхідної для здійснення оцінки, та в особистому огляді оцінювачем об`єкта оцінки, що в кінцевому результаті безпосередньо може вплинути на визначення вартості оцінюваного майна та, відповідно, призвести до реалізації описаного та арештованого майна за заниженою/завищеною ціною, а відтак і на достовірність та об`єктивність оцінки майна. У свою чергу замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці, на законних підставах, отримання ним (замовником) необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки».

Відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Водночас, виходячи з вище наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний, витратний), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, у будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

Фактичне ознайомлення з майном, яке є предметом оцінки, можливе при доступі оцінювача до цього майна, тобто як зовнішнього огляду, так і внутрішнього.

Разом з тим, належних та допустимих доказів проведення особистого внутрішнього огляду об`єктів оцінки суб`єктом оціночної діяльності матеріали звіту не містять. У висновку про вартість майна відсутні дані про неможливість особистого огляду об`єктів дослідження, не зазначені обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої саме без особистого огляду.

У разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (ч. 2ст. 451 ЦПК України).

З огляду на викладене, зважаючи на те, що зазначені вище порушення суб`єкта оціночної діяльності, допущені ним під час складання звіту про оцінку майна, є підставою для визнання незаконними дій приватного виконавця по проведенню оцінки майна, а також визнання незаконними та скасування звіту про оцінку майна.

Із відзиву заінтересованої особи - ТОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» вбачається, що 26 квітня 2024 року стягувачем було надано приватному виконавцю Білецькому І.М. заяву про недосягнення згоди з боржником щодо визначення вартості описаного майна боржника та призначення суб`єкта оціночної діяльності.

Судом критично оцінюється вказана заява та вчинені на її підставі дії з огляду на наступне.

Згідно з п. 2 ст. 57 Закону про виконавче провадження: « У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.».

Отже за змістом Закону подібна заява Стягувача могла би бути подана приватному виконавцю зі спливом 10-ти денного строку погодження вартості майна після його арешту тобто не раніше 6 травня 2024 року.

Також Законом не встановлена обов`язковість подання такої заяви приватному виконавцю та відсутні норми, які позбавляють виконавця обов`язку дотримуватись вимог Закону про погодження вартості майна сторонами виконавчого провадження.

Крім того, викликає сумнів факт одночасного виготовлення Стягувачем та подання приватному виконавцю заяви про порушення виконавчого провадження та заяви про недосягнення згоди з боржником щодо визначення вартості описаного майна боржника та призначення суб`єкта оціночної діяльності адже із змісту останньої заяви обізнаність стягувача у завершені виконавцем такої дії як опис та арешт майна, але дана дія вчинена в день відкриття виконавчого провадження і стягувач не міг належним чином та в той же день отримати дану постанову знаходячись у м. Києві.

Відтак, сама хронологія подання стягувачем відповідних заяв та їх прийняття приватним виконавцем свідчить про передчасність вчинення дій з самостійного визначення виконавцем вартості майна боржника.

Згідно з диспозицією ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд вправі визнати оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приватний виконавець та заінтересована особа не надали суду доказів на спростування вимог заявника.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин, суд розглянувши скаргу, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до висновку обґрунтованість скарги та необхідність її задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 260, 447, 450-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» - задовольнити.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича у виконавчому провадженні №74870909 щодо визначення вартості нерухомого майна, здійсненого на підставі звіту про оцінку майна від 30.04.2024 року, що складений суб`єктом оціночної діяльності ПП «Західний експертно-консалтинговий центр» щодо нерухомого майна ОСОБА_1 , а саме: нежитлові приміщення загальною площею 904, кв.м., реєстраційний номер: 101, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ж станом на 30.04.2024 року.

Визнати недійсною та скасувати оцінку нерухомого майна, що здійснена на підставі звіту про оцінку майна від 30.04.2024 року, що складений суб`єктом оціночної діяльності ПП «Західний експертно-консалтинговий центр» щодо нерухомого майна ОСОБА_1 , а саме: нежитлові приміщення загальною площею 904, кв.м., реєстраційний номер: 101, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ж станом на 30.04.2024 року.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича провести повторну оцінку нерухомого майна ОСОБА_1 , а саме: нежитлових приміщень загальною площею 904, кв.м., реєстраційний номер: 101, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича щодо не надіслання на адресу ОСОБА_1 повідомлення про результати визначення вартості арештованого майна, а саме: нежитлових приміщень загальною площею 904, кв.м., реєстраційний номер: 101, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати неправомірним рішення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича щодо передчасного винесення постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 29.04.2024 року.

Скасувати постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 29.04.2024 року.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складено та підписано 02.07.2024 року.

Суддя