Справа № 442/3913/24
Провадження № 2/442/1009/2024
УХВАЛА

Іменем України

15 травня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої судді - Курус Р.І.,

з участю секретаря судового засідання Федишина Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и в :

14.05.2024 до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області надійшла вказана позовна заява.

15.05.2024 суддею отримано відповідь №591860 з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання відповідача.

15.05.2024 відкрито провадження в даній справі. Постановлено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Разом з позовною заявою до суду надійшла заявапро вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках у банківських установах та на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 та заборонити будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо такого майна.

В обґрунтування поданої заяви заявник вказує про те, щозвернувся до суду з позовом про стягнення коштів за договором позики. Зазначає, що строк виконання відповідачем його грошового зобов`язання за договором позики минув 18.11.2022 року, проте станом на сьогодні ОСОБА_2 не повернув кошти та всіма засобами намагається уникнути виконання взятого на себе грошового зобов`язання. Це дає підстави вважати, що боржник й надалі вживатиме заходів з метою уникнення сплати грошових коштів, а тому для забезпечення виконання рішення суду необхідно заяву задоволити.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється судом без повідомлення учасників справи.

Оскільки заява розглядається без повідомлення учасників справи, а відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши заяву та додані до неї матеріали, суд доходить до наступного висновку.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно із п. 1, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечено, зокрема,накладенням арешту на майно та забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього 264395,85 грн., в тому числі 237310,80 грн. основного боргу, 17333,52 грн. інфляційні втрати та 9751,53 грн. 3% річних.

Встановлено, що предметом даного спору є захист права позивача на стягнення з відповідача на його користь коштів, отриманих у борг за договором позики, в зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань боржником за даним договором.

Тому суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки грошова сума, яка може бути стягнутою з відповідача, є значною.

При цьому суд виходить з того, що з матеріалів позову неможливо встановити наявність чи відсутність, достатність чи недостатність грошових коштів, що належать відповідачу і знаходяться на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, для задоволення вимог про стягнення 264 395,85 грн.

В той же час, до матеріалів заяви додано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.05.2024, відповідно до якого у власності ОСОБА_2 перебуває житловий будинок АДРЕСА_1 .

Отже, за таких обставин, зі всією очевидністю слід прийти до висновку, що в разі задоволення позову рішення суду можливо буде виконуватись шляхом звернення стягнення на майно відповідача, а незабезпечення позову шляхом накладення арешту на його майно може призвести до відчуження відповідачем даного майна, яким він має право розпорядитись на власний розсуд, що унеможливить виконання рішення суду.

За таких обставин, захист прав, свобод та інтересів позивача ОСОБА_1 до ухвалення рішення в справі може стати неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, заходи забезпечення позову є тимчасовими і в разі вирішення між сторонами спору можуть бути скасовані судом.

Зважаючи на вказане, суд вважає, що у даній справі дійсно є необхідність у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на майно (рухоме та нерухома) відповідача, однак виключно в межах ціни позову.

Що стосується вимоги позивача забезпечити позов шляхом заборони будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо майна відповідача, суд виходить з того, що при вирішення заяви про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, позивачем пред`явлено позов до відповідача про стягнення боргу і при розгляді даної заяви суд дійшов висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, однак виключно в межах ціни позову.

В той же час, позивач просить заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо майна відповідача.

Проте, заходи забезпечення позову можуть бути вжиті саме щодо відповідача у справі.

В той же час позивачем не наведено жодного обґрунтування, що саме цей вид заходу забезпечення позову необхідно вжити, та що невжиття такого заходу ускладнить або унеможливить виконання рішення суду.

Поряд з цим, позивачем не зазначено, яким чином може сприяти виконанню рішення суду вказаний захід забезпечення позову.

Крім цього, такий вид забезпечення позову, як заборона третій особі у справі та іншим особам, прав та обов`язків яких це стосується, здійснювати будь-які дії щодо майна відповідача призведе до порушення прав таких осіб, а тому в цій частині вимог необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву задоволити частково.

До вирішення спору по суті накласти арешт навсе рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 в межах ціни позову 264 395,85 грн.

У іншій частині заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий органом 4652, 22.07.2020, РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Дрогобицьким МВ ГУМВС України у Львівській області 16.07.2013, виданий органом 4652, 22.07.2020, РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Ухвала набуває чинності з дати її винесення та підлягає негайному виконанню Дрогобицьким відділом державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), якому таку надіслати.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Копію ухвали направити сторонам позивачу та відповідачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення ухвали 15травня 2024 року.

Суддя Р.І. Курус