Справа № 361/6177/24
Провадження № 2-о/361/303/24
У Х В А Л А

27 червня 2024 року суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа (законний представник малолітнього): ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення (факту здійснення та утримання дитини хворої на цукровий діабет І типу (інсулінозалежний),

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, заінтересована особа (законний представник малолітнього): ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення (факту здійснення та утримання дитини хворої на цукровий діабет І типу (інсулінозалежний).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справами між суддями від 24 червня 2024 року головуючим суддею у даній справі визначено ОСОБА_3 .

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що він разом з дружиною виховує спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її сина від першого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з консультативним висновком дитячого ендокринолога КНП "Консультативно-діагностичний центр" від 17.06.2024 року ОСОБА_6 ОСОБА_5 перебуває на "Д" обліку з діагнозом "Цукровий діабет, І тип, важка форма в стані медичної субкомпенсації. На прийом до лікаря дитину супроводжують мама або вітчим ОСОБА_1 , які контролюють стан дитини.

Зазначає, що відповідно до витягу з медичної картки № 3454 від 06.12.2016 року до Дитячої клінічної лікарні № 6 Шевченківського району м. Києва з діагнозом цукровий діабет І тип, важка форма. Високий ризик життя. Кетоз. Вказує, що ОСОБА_5 , 24.02.2012 року є дитиною-інвалідом, на підтвердження чого видане посвідчення серії НОМЕР_1 від 28.03.2017 року. Згідно з Актом обстеження житлово-побутових умов від 31.05.2024 року здійсненого депутатом Броварської міської ради Броварського району Київської області встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , заявник ОСОБА_1 , 1986 року народження, фактично проживає, але незареєстрований разом з жінкою ОСОБА_2 , 1987 року народження, дітьми - ОСОБА_4 , 2018 року народження та ОСОБА_5 , 2012 року народження з 2017 року по теперішній час. Акцентує увагу, що фактично вихованням займається він - ОСОБА_1 , оскільки дружина ОСОБА_2 постійно на роботі. ОСОБА_1 є самозайнятою особою, має більше вільного часу та гнучкий графік, тому займається в основному вихованням дітей, у зв`язку з чим, просив суд встановити факт виховання дитини інваліда з цукровим діабетом І типу (інсулінозалежний). Звертає увагу, що йому необхідно для поновлення даних в Територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки встановити даний факт для того, щоб він міг скористатись відстрочкою від призову та мобілізацію, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", відповідно до якої не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років або на п. 6 ч. 1 ст. 23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а саме відповідно до якої не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину, хвору на цукровий діабет І типу (інсулінозалежний).

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду зв захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як передбачено ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293, п. 2 ч. 1 ст. 315 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Пунктом 2 частини 1 цієї статті передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, перебування фізичної особи на утриманні.

Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Такий правовий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, від 08 листопада 2019 року у справі № 161/853/19, від 27 березня 2019 року у справі № 569/7589/17.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах першій та другій статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

В порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 просить встановити фактвиховання дитини-інваліда з цукровим діабетом І типу (інсулінозалежний), члена своєї сім`ї, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є дитиною-інвалідом (посвідчення серії НОМЕР_1 від 28.03.2017 року) та сином його дружини ОСОБА_2 .

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до положень частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений до початку розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Судовим розглядом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним.

Заявник вказує, що встановлення вказаного факту йому необхідно з метою отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

В теорії права спір про право визначається як особливий вид правовідносин, який виникає внаслідок відсутності згоди між сторонами регулятивних або охоронних правовідносин щодо взаємних прав та обов`язків. Зміст таких правовідносин становлять взаємні права та обов`язки сторін спору про право щодо його урегулювання з метою визначення взаємних прав та обов`язків у спірних регулятивних або охоронних правовідносинах у судовому порядку, або з використанням позасудових процедур.

Вказане узгоджується із висновками Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в ухвалі від 02 березня 2016 року у справі №6-35863ск15.

В силу ч. 5 ст. 22 вказаного Закону призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Отже, розгляд заяви ОСОБА_1 щодо встановлення факту здійснення виховання та утримання дитини хворої на діабет 1 типу, що, в свою чергу, свідчить про можливий спір щодо наявності чи відсутності підстав для призову на військову службу під час мобілізації, вплине на обсяг прав та обов`язків територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Проте як видно із матеріалів справи територіальний центр комплектування та соціальної підтримки взагалі не був залучений до участі у справі.

Таким чином, факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне відмовити заявнику у відкритті провадження за його заявою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 15, 186, 293, 294, 315, 353 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження зазаявою ОСОБА_1 , заінтересована особа (законний представник малолітнього): ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про встановлення факту здійснення та утримання дитини хворої на цукровий діабет І типу (інсулінозалежний).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подано протягом п`ятнадцяти днів до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Радзівіл А.Г.