РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/21790/21

Провадження № 22-ц/4815/271/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.

секретар судового засідання - Андрошулік І. А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 грудня 2023 року у складі судді Першко О.О., постановлене в м. Рівне о 15 годині 59 хвилин, повний текст рішення складено 18 грудня 2023 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити дії. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 27 вересня 2021 року ПАТ «Державний ощадний банк України» винесено наказ № 1455-к «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення», яким його звільнено з посади начальника філії - Рівненське обласне управління АТ «Ощадбанк». Даним наказом відповідач вже четвертий раз, починаючи з 2013 року, намагається звільнити його з роботи. Попередні три звільнення, як і відповідні накази АТ «Ощадбанк» про звільнення, визнано незаконними і скасовано в судовому порядку. Зважаючи на постійне затягування АТ «Ощадбанк» із виконанням рішень судів, та нерегулярне вчинення банком всіх можливих дій, спрямованих на недопущення його до роботи, він розцінив зволікання АТ «Ощадбанк» із поновленням його втретє на посаді закономірним та очікував винесення наказу про поновлення на посаді та ознайомлення з ним.

Зокрема, 01 вересня 2021 року начальник відділу департаменту роботи з персоналом АТ «Ощадбанк» ОСОБА_2 прибула за його місцем проживання та ознайомила його із наказом № 575-к «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 », який, як виявилось, був винесений 06 квітня 2021 року та з незрозумілих причин не був наданий йому для ознайомлення раніше. Таким чином, про факт винесення наказу про поновлення на посаді, йому стало відомо 01 вересня 2021 року. У цей же день, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, він звернувся за медичною допомогою. Листком непрацездатності підтверджується, що він перебував на лікарняному з 01 вересня 2021 року по 24 вересня 2021 року. Крім того, 20 вересня 2021 року він подав заяву про надання відпустки без збереження заробітної плати, як особі з інвалідністю, та щорічної відпустки.

30 вересня 2021 року він отримав наказ АТ «Ощадбанк» № 1455-к від 27 вересня 2021 року «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення» за прогул без поважних причин з 06 квітня 2021 року по 01 вересня 2021 року. Проте, зважаючи, що він ознайомився із наказом про поновлення на посаді лише 01 вересня 2021 року, то саме із вказаної дати підлягає оцінці факт його відсутності на робочому місці.

Вказує, що 25 та 26 вересня 2021 року були вихідними днями, а 27 вересня 2021 року він не з`явився на роботу, адже подав заяву про надання відпустки без збереження заробітної плати тривалістю 60 календарних днів з 27 вересня 2021 року по 25 листопада 2021 року та щорічної відпустки з 26 листопада 2021 року. Крім того, з 27 вересня 2021 року по 01 жовтня 2021 року він також перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності.

Таким чином, причини відсутності його на роботі є поважними, зокрема у період з 06 квітня 2021 року по 01 вересня 2021 року - він не був обізнаний із фактом його поновлення на роботі, у період з 02 вересня 2021 року по 24 вересня 2021 року - у зв`язку з його перебуванням на лікарняному, а 27 вересня 2021 року у зв`язку із завчасним поданням 20 вересня 2021 року заяви про надання відпусток з 27 вересня 2021 року. Прогулів він не допускав.

Також, зважаючи, що звільнення за наказом № 1455-к від 27 вересня 2021 року відбулось як захід дисциплінарного стягнення, то перед його застосуванням відповідач був зобов`язаний зажадати від нього письмові пояснення. Лист із поясненням причин його відсутності на роботі у період з 02 вересня 2021 року та заява про надання відпустки були отримані АТ «Ощадбанк» 21 вересня 2021 року, тобто завчасно, фактично за тиждень до винесення оскаржуваного наказу про звільнення. Тож при винесенні оскаржуваного наказу відповідач виніс його без врахування письмових пояснень працівника.

Одночасно він просить стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 27 вересня 2021 року до дати прийняття судом відповідного рішення та моральну шкоду в сумі 500 000 грн.

Звертає увагу на наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні, оскільки внаслідок протиправних дій відповідача він зазнав погіршення фізичного здоров`я, моральних страждань, приниження, відчаю, втрати душевної рівноваги, життєвих перспектив, що змушує його докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Умисне несвоєчасне ознайомлення його із відповідним наказом відбулось спонтанно, адже здійснювалось без попереднього попередження, біля будинку, де він проживає. Уповноважена особа АТ «Ощадбанк», а також інші невстановлені особи чоловічої статі, чатували його біля дому, порушили його звичний ритм, проводили ознайомлення «стихійно», діалог мав неспокійний характер. Все це дійство в сукупності настільки порушило його душевний спокій, що він, маючи слабке здоров`я (кардіологія), був змушений звернутись за медичною допомогою. Така поведінка АТ «Ощадбанк» є типовою та здійснюється умисно, адже після попереднього поновлення та звільнення 30 листопада 2018 року в грубій та нахабній формі, у нього стався інфаркт (12 грудня 2018 року), він переніс операцію та по сьогоднішній день потребує особливого способу життя, інтенсивного догляду та довічного вартісного медикаментозного підтримання здоров`я.

Просив суд визнати незаконним наказ АТ «Державний ощадний банк України» від 27 вересня 2021 року № 1455-к «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення» та скасувати його; поновити на посаді начальника філії - Рівненського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» з 27 вересня 2021 року; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу згідно штатного розпису за період з 27 вересня 2021 року по дату прийняття рішення; визнати незаконною відмову АТ «Державний ощадний банк України» видати наказ про надання йому відпустки без збереження заробітної плати тривалістю 60 календарних днів та щорічної відпустки з дня наступного за закінченням відпустки без збереження заробітної плати; зобов`язати АТ «Державний ощадний банк України» в день винесення наказу про поновлення ОСОБА_1 на посаді видати наказ про надання йому відпустки без збереження заробітної плати тривалістю 60 календарних днів та щорічної відпустки з дня наступного за закінченням відпустки без збереження заробітної плати; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 500 000 грн. 00 коп..

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07 грудня 2023 року вказаний позов задоволено частково. Визнано незаконним наказ Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 27 вересня 2021 року № 1455-к «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення» та скасувано наказ.

Поновлено ОСОБА_1 з 27 вересня 2021 року на посаді начальника філії - Рівненського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України».

Стягнуто з АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу згідно штатного розпису за період з 28 вересня 2021 року по 06 грудня 2023 року включно в розмірі 450 037 грн. 92 коп., без урахування податків і зборів та обов`язкових платежів.

Визнано протиправною бездіяльність АТ «Державний ощадний банк України», що полягала у не розгляді заяви ОСОБА_1 про надання відпустки без збереження заробітної плати тривалістю 60 календарних днів та щорічної відпустки з дня наступного за закінченням відпустки без збереження заробітної плати та зобов`язати АТ «Державний ощадний банк України» в день винесення наказу про поновлення ОСОБА_1 на посаді розглянути заяву про надання відпустки без збереження заробітної плати тривалістю 60 календарних днів та щорічної відпустки з дня наступного за закінченням відпустки без збереження заробітної плати.

Стягнуто з АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду розмірі 10 000 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 та в частині щодо присудження виплати заробітної плати у межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто із АТ «Державний ощадний банк України» в дохід держави судовий збір в сумі 6 416 грн. 37 коп.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, сторони оскаржили його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі АТ «Державний ощадний банк України» пояснює, що 16 березня 2021 року Рівненським міським судом Рівненської області було ухвалено рішення по справі № 569/24685/18, яким позов ОСОБА_1 до АТ «Ощадбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача голова правління АТ «Ощадбанк» Пишний А.Г., про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання протиправними дії, визнання незаконною відмову та відшкодування моральної шкоди задоволено частково, а саме: поновлено ОСОБА_1 з 30 листопада 2018 року на посаді начальника філії - Рівненського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення виплати заробітної плати в межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Додає, що з метою належного та негайного виконання вказаного вище рішення суду, правлінням АТ «Ощадбанк» у відповідності до пп. 36 п. 167 статуту АТ «Державний ощадний банк України» 06 квітня 2021 року за № 201 прийнято постанову про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк». Окрім того, на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 березня 2021 року головою правління банку 06 квітня 2021 року видано наказ за № 575-к «Про поновлення ОСОБА_1 », яким: скасовано наказ АТ «Ощадбанк» № 1724-к від 30 листопада 2018 року «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлено на посаді начальника філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_1 з 30 листопада 2018 року; визначено робоче місце начальника філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» Озімковського А.В. у філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» за адресою: м. Рівне, вул. С. Петлюри, 16. Доводить, що позивач від дати постановлення рішення у справі № 569/24685/18 про поновлення на посаді начальника філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» по дату звільнення 27 вересня 2021 року не звертався до Рівненського міського суду про видачу виконавчого листа з метою примусового виконання даного рішення суду щодо поновлення його на посаді начальника філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк», і, відповідно, не звертався і до відповідних органів Державної виконавчої служби щодо примусового виконання рішення суду у справі № 569/24685/18, як, власне, і до АТ «Ощадбанк» із вимогою щодо виконання вказаного вище рішення суду поза межами процедури, визначеної Законом України «Про виконавче провадження». Вважає, що невчинення жодних дій щодо отримання виконавчого документа за рішенням суду № 569/24685/18 про поновлення на роботі, відсутність звернення до АТ «Ощадбанк» щодо добровільного та негайного виконання такого рішення суду свідчить про обізнаність позивача про добровільне та негайне виконання АТ «Ощадбанк» рішення суду по справі № 569/24685/18, та вказує на небажання ОСОБА_1 фактично приступити до виконання своїх посадових обов`язків як начальника філії. Наголошує, що позивач достеменно знав про поновлення його на посаді начальника філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» згідно рішення Рівненського міського суду від 16 березня 2021 року, ухваленого по справі № 569/24685/18, підтвердженням чого є: допущенння до негайного виконання рішення в частині поновлення на посаді; супровідний лист Рівненського міського суду від 22 березня 2021 року про направлення в тому числі й ОСОБА_1 копії рішення суду від 16 березня 2021 року у справі № 569/24685/18; участь представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у даній справі, в тому числі й 16 березня 2021 року та 08 липня 2021 року (в суді апеляційної інстанції), згідно довіреності; клопотання представника позивача - ОСОБА_4 від 17 червня 2021 року про надання для ознайомлення з матеріалів справи № 569/24685/18; відзив, поданий ОСОБА_1 на апеляційну скаргу АТ «Ощадбанк»; звукозапис судового засіданні у Рівненському апеляційному суді по справі № 569/24685/18 від 08 липня 2021 року, на якому був присутній представник; протокол судового засідання від 08 липня 2021 року по справі № 569/24685/18, із якого вбачається присутність представника ОСОБА_1 в судовому засіданні 08 липня 2021 року; відеозапис подій, пов`язаних з відмовою ОСОБА_1 01 вересня 2021 року надавати пояснення про причини відсутності на робочому місці в період часу з 06 квітня 2021 року по 01 вересня 2021 року. Зазначає, що ОСОБА_1 не з`явився до АТ «Ощадбанк» за місцем знаходження його робочого місця у філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» за адресою: м. Рівне, вул. С. Петлюри, буд. 16, не приступив до виконання покладених на нього посадових обов`язків з 06 квітня 2021 року по 01 вересня 2021 року, а також не надав пояснень щодо причин відсутності на робочому місці у вказаний вище період. Додає, що підтвердженням відсутності ОСОБА_1 на робочому місці у зазначений вище період є: акти про його відсутність на робочому місці за період з 06 квітня 2021 року по 01 вересня 2021 року; акт про відмову ОСОБА_1 від дачі пояснень щодо причин відсутності на робочому місці з 06 квітня 2021 року по 01 вересня 2021 року; відеозапис подій пов`язаних із відмовою ОСОБА_1 01 вересня 2021 року надавати пояснення про причини відсутності на робочому місці в період часу з 06 квітня 2021 року по 01 вересня 2021 року. Звертає увагу суду, що АТ «Ощадбанк» неодноразово в період з 06 квітня 2021 року по 01 вересня 2021 року направляло листи ОСОБА_1 на всі відомі адреси, з проханням приступити до виконання покладених на нього посадових обов`язків, з огляду на постановлення Рівненським міським судом Рівненської області рішення від 16 березня 2021 року по справі № 569/24685/18, зокрема листи від 06 квітня 2021 року, від 22 квітня 2021 року, від 08 червня 2021 року, а також, аналогічні листи направлялися на адресу представника ОСОБА_1 .. Враховуючи тривалий період відсутності позивача на роботі, та не реагування на листи банку, працівниками банку у складі трьох осіб зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 надати пояснення причини відсутності його на роботі з моменту прийняття судом рішення по справі № 569/24685/18 від 16 березня 2021 року і аж до 01 вересня 2021 року включно, про складено акт від 01 вересня 2021 року.

Стверджує, що позивачем не надано жодного належного, об`єктивного та допустимого доказу поважності причин відсутності на робочому місця в період часу з 06 квітня 2021 року по 01 вересня 2021 року як до АТ «Ощадбанк», так і до суду, при зверненні із даним позовом.

Вважає, що АТ «Ощадбанк» 06 квітня 2021 року виконало рішення суду по справі № 569/24685/18, прийнявши відповідні розпорядчі акти, однак ОСОБА_1 умисно не вийшов на своє робоче місце та не приступив до виконання покладених на нього посадових обов`язків, як і не надав жодних пояснень щодо причин відсутності на робочому місці, чим допустив порушення норм трудового законодавства, за що його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та звільнено із займаної посади за прогул.

Видача Головою правління АТ «Ощадбанк» наказу про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та звільнення за прогул передувало засідання правління банку та прийняття за результатами такого засідання правлінням постанови за № 648 «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення».

Постанова правління АТ «Ощадбанк» від 27 вересня 2021 року за № 648 є чинною, прийнятою уповноваженим органом, не скасована, а також не визнана судом недійсною, а отже є обов`язковою до виконання Головою правління АТ «Ощадбанк». Окрім того, на спростування твердження ОСОБА_1 про те, що він ознайомився із наказом про поновлення його на посаді лише 01 вересня 2021 року, тому саме із цієї дати підлягає оцінці факт відсутності позивача на робочому місці, підтвердженням чого є лист АТ «Ощадбанк» № 21/1-20/1417/59656/2021-00/вих. від 14 вересня 2021 року, у якому Голова правління банку витребував пояснення щодо причин відсутності на роботі та документів, що підтверджують поважність причин відсутності на роботі із 02 вересня 2021 року по 13 вересня 2021 року, вказує на наступне. Як на підтвердження свідомого нехтування позивачем свого обов`язку виконати рішення покликається на Акт від 01 вересня 2021 року про відмову ОСОБА_1 від надання пояснень щодо причин відсутності на робочому місці в період з 06 квітня 2021 року по 01 вересня 2021 року, позивач 01 вересня 2021 року відмовився надавати пояснення щодо причин його відсутності на робочому місці у період з 06 квітня 2021 року по 01 вересня 2021 року, і при цьому позивач і надалі з 02 вересня 2021 року був відсутній на робочому місці, що в свою чергу, і стало підставою для чергового звернення голови правління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 із листом №21/1-20/1417/59656/2021-00/вих. від 14 вересня 2021 року з проханням повідомити причини відсутності на роботі вже у черговий період, а саме з 02 вересня 2021 року по 13 вересня 2021 року.

При цьому даний лист не може свідчити, та не свідчить про визнання АТ «Ощадбанк» факту доведення до відома позивача існування наказу про поновлення останнього на посаді саме 01 вересня 2021 року, так як таке поновлення відбулося ще 06 квітня 2021 року, а ОСОБА_1 не навів доказів необізнаності із виконанням АТ «Ощадбанк» рішення суду від 16 березня 2021 року та поновлення його на посаді 06 квітня 2021 року.

Крім того, на спростування тверджень позивача щодо неможливості звільнення його із займаної посади, згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України через перебування на лікарняному з 02 вересня 2021 року по 24 вересня 2021 року, зауважує, що позивач перебував на лікарняному з 02 вересня 2021 року по 24 вересня 2021 року, датою припинення трудових відносин став перший робочий день після закінчення тимчасової втрати працездатності ОСОБА_1 , яким є 27 вересня 2021 року. Стверджує, що оскільки відсутні підстави для поновлення позивача на посаді, то відсутні і правові підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 28.09.2021 року по 06.12.2023 року, які є похідними від вимог про поновлення на роботі.

Зауважує, що стягнуті судом першої інстанції на користь позивача кошти в розмірі 450037,92 грн. не зменшені на суму відповідних податків і зборів, які сплачуються роботодавцем.

Заперечує наявність підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди, адже позивачем не надано доказів на підтвердження факту заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не вказано за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, оцінюючи моральну шкоду в розмірі 500 000 грн. 00 коп., а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Зазначає, що під час притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та звільнення позивача із займаної посади Банк керувався виключно чинним в Україні законодавством та відсутністю позивача на робочому місці значний проміжок часу без поважних на те причин, а тому у діях АТ «Ощадбанк» відсутня протиправність як основна підстава для відшкодування моральної шкоди. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У поданому на апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» відзиві представник ОСОБА_1 - адвокат Татарчук Лариса Ігорівна вважає її безпідставною, необґрунтованою, а тому просить залишити її без задоволення.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції в частині визначеного розміру стягненої моральної шкоди вважає несправедливим, таким, що ухвалене за невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Пояснює, що суд, обґрунтовуючи часткове задоволення вимог про стягнення моральної шкоди, зазначив, що визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг переживань, яких зазнав позивач в зв`язку з четвертим незаконним звільненням, характер немайнових втрат, зокрема, враховано вимушені зміни у його житті, час та зусилля, необхідні для відновлення його прав та вважає справедливим визначити суму компенсації моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. 00 коп. (в резолютивній частині рішення зазначено 10 000,00 грн.). Вважає цю суму недостатньою для компенсації моральних страждань, яких він зазнав, і які не були враховані судом першої інстанції. Стверджує, що при визначенні справедливого розміру моральної шкоди має враховуватись також накопичувальний та довготривалий характер завданої шкоди, а зважаючи на те, що у цій справі оскаржується четверте незаконне звільнення ОСОБА_1 , то у кожній справі тяжкість моральних страждань збільшується, а відтак має збільшуватись розмір їх компенсації. Додає, що десятирічна судова тяганина призвела до постійного психоемоційного навантаження, порушення звичайного способу життя та витрати фізичних, емоційних та фінансових ресурсів. Наголошує на тому, що має місце свідоме зволікання відповідача із виконанням рішень судів про поновлення його на посаді, із невиплатою середньомісячного заробітку, моральної шкоди, із фактичним позбавленням його повноважень, зміною робочого місця та з іншими порушеннями, допущеними відповідачем. Додає, що така поведінка АТ «Ощадбанк» є типовою та здійснюється умисно, адже після попереднього поновлення та звільнення позивача 30.11.2018 року в грубій та нахабній формі, у нього стався інфаркт (12.12.2018 року), він переніс операцію та по сьогоднішній день потребує особливого способу життя, інтенсивного догляду та довічного дороговартісного медикаментозного підтримання здоров`я. Покликаючись на те, що зазнав такої моральної шкоди, яка мала наслідком погіршення стану здоров`я, психоемоційного стану, а також призвела до перешкод у реалізації своїх життєвих планів та повної зміни способу життя, просить змінити рішення суду першої інстанцій в цій частині розміру відшкодування моральної шкоди та стягнути з АТ «Державний ощадний банк України» на його користь моральну шкоду розмірі 500 000 гривень 00 копійок.

У поданому на апеляційну скаргу ОСОБА_1 відзиві АТ «Державний ощадний банк України» вважає її безпідставною, необґрунтованою, просить залишити її без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційних скарг стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено: ОСОБА_1 працював у ПАТ «Державний ощадний банк» на посаді начальника філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» з липня 1999 року.

Наказом № 300-к від 11 листопада 2013 року «Про звільнення ОСОБА_1 » звільнено позивача з посади начальника філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Звільнення за наказом № 300-к від 11.11.2013 року ОСОБА_1 оскаржив до суду. Рішенням Рівненського міського суду від 07.02.2014 року у справі № 569/22447/13-ц в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 08 квітня 2014 року у справі № 569/22447/13-ц рішення Рівненського міського суду від 07.02.2014 року скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним наказ ПАТ «Державний ощадний банк України» від 11.11.2013 року № 300-к, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» з 11 листопада 2013 року. Стягнуто з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 93 568 грн. 29 ко та моральну шкоду в розмірі 2 000 грн.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Рівненської області в інтересах держави в особі ПАТ «Державний ощадний банк України» на рішення Апеляційного суду Рівненської області від 08 квітня 2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 травня 2014 року відмовлено.

Постановою Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 569/22447/13-ц відмовлено ПАТ «Державний ощадний банк України» в перегляді ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2014 року.

На виконання рішенням суду від 07.02.2014 року у справі № 569/22447/13-ц постановою в.о. голови правління ПАТ «Державний ощадний банк України» 30 липня 2015 року ОСОБА_1 було поновлено на посаді начальника філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» з 11 листопада 2013 року.

Постановою правління АТ «Ощадбанк» № 823 19.10.2016 року прийнято рішення про припинення повноважень начальника філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» Озімковського А. В. Наказом № 837-к від 21.10.2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади з 24 жовтня 2016 року на підставі п. 5 ст. 41 КЗпП України.

Звільнення з посади з 24 жовтня 2016 року ОСОБА_1 оскаржив до суду. Рішенням Рівненського міського суду від 16.10.2018 року у справі № 569/15101/16-ц позовні задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ ПАТ «Державний ощадний банк України» від 21.10.2016 року № 837-к, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника філії - Рівненського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», стягнуто з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25.10.2016 року по 12.10.2018 року в розмірі 386 009 грн. 14 коп. Визнано протиправними дії відповідача щодо розгляду заяв ОСОБА_1 при вирішенні питання про надання йому відпустки по догляду за онукою до досягнення нею трирічного віку, та визнано незаконною відмову ПАТ «Державний ощадний банк України» видати наказ про надання такої відпустки. Стягнуто на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. 00 коп. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі допущено до негайного виконання.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 18.02.2019 року у справі № 569/15101/16-ц рішення Рівненського міського суду від 16.10.2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та в частині вимог про відшкодування моральної шкоди змінено, середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу визначено без відрахування до бюджету всіх необхідних платежів і податків, зменшено розмір моральної шкоди до 3 000 грн. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 22.07.2020 року у справі № 569/15101/16-ц рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 жовтня 2018 року в незміненій частині та постанову Рівненського апеляційного суду від 18.02.2019 року залишено без змін.

На виконання рішенням суду від 16.10.2018 року у справі № 569/15101/16-ц відповідно до постанови правління АТ «Ощадбанк» № 777 та наказу № 1650-к від 21.11.2018 року ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника філії - Рівненське обласне управління АТ «Ощадбанк» з 21.11.2018 року з 25.10.2016 року. Визначено йому робоче місце у філії - Рівненське обласне управління АТ «Ощадбанк» за адресою: м. Рівне, вул. С. Петлюри, 16.

30.11.2018 року постановою правління АТ «Ощадбанк» № 814 прийнято рішення про припинення повноважень ОСОБА_1 та звільнено з посади. Наказом голови правління № 1724-к від 30.11.2018 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника філії - Рівненське обласне управління АТ «Ощадбанк» з 30.11.2018 року у зв`язку з припиненням повноважень на підставі п. 5 ст. 41 КЗпП України.

Звільнення з посади з 30.11.2018 року ОСОБА_1 втретє оскаржив до суду. Рішенням Рівненського міського суду від 16.03.2021 року у справі № 569/24685/18, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 02.03.2023 року та постановою Верховного Суду від 07.06.2023 року, позов ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача голова правління АТ «Ощадбанк» Пишний А.Г., про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання протиправними дії, визнання незаконною відмови та відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ ПАТ «Державний ощадний банк України» від 30.11.2018 року № 1724-к. Поновлено ОСОБА_1 з 30.11.2018 року на посаді начальника філії - Рівненського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України». Стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.12.2018 року по 16.03.2021 року в розмірі 464822,55 грн. Визнано протиправними дії ПАТ «Державний ощадний банк України» щодо розгляду заяви ОСОБА_1 при вирішенні питання про надання йому відповідно до ст. 18 Закону України «Про відпустки» та ст. 179 КЗпП України відпустки по догляду за онукою до досягнення нею трирічного віку, як діду, у зв`язку із виходом матері дитини на роботу. Визнано незаконною відмову надати ОСОБА_1 відпустку по догляду за онукою. Стягнуто з АТ «Державний ощадний банк України» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10000 грн. Рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 та щодо присудження заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання.

Наказом голови правління № 575-к від 06 квітня 2021 року ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника філії - Рівненське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» з 30 листопада 2018 року. Визначено робоче місце начальника філії - Рівненське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» Озімковського А.В. у філії - Рівненське обласне управління АТ «Ощадбанк» за адресою: м. Рівне, вул. С. Петлюри, 16.

Для ОСОБА_1 відповідачем направлялись листи із запрошенням з`явитися до АТ «Державний ощадний банк України» для оформлення документів з поновлення на роботі. Такі листи з описами вкладень та накладною були направлені 06 квітня 2021 року за вих.№ 19/7-071344, 22 квітня 2021 року за вих. № 21/1-20/530/2209/2021-00.

08 червня 2021 року за вих.. № 19/7-07/561/37535/2021-00 ОСОБА_1 направлено лист з проханням повідомити дату на яку він планує прибути для ознайомлення його з кадровими наказами та вчинення інших необхідних дій, пов`язаних із виконанням рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 березня 2021 року.

З дати видачі наказу про поновлення на роботі - 06 квітня 2021 року ОСОБА_1 був відсутній на роботі і відповідачем за кожен день невиходу на роботу ОСОБА_1 з 06 квітня 2021 року по 01 вересня 2021 складено Акти.

01 вересня 2021 року начальником відділу кадрового адміністрування департаменту по роботі з персоналом ОСОБА_2 ознайомлено ОСОБА_1 з наказом голови правління № 575-к від 06 квітня 2021 року «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 », запропоновано надати пояснення причини відсутності на роботі.

Також 01 вересня 2021 року комісією у складі начальника відділу кадрового адміністрування департаменту по роботі з персоналом ОСОБА_2 , заступника начальника відділу внутрішньої безпеки управління з запобігання корупції департаменту безпеки Некрасова О. В., заступника начальника відділу претензійно-позовної роботи центрального регіону управління претензійно-позовної роботи юридичного департаменту ОСОБА_5 складено Акт про відмову ОСОБА_1 від надання пояснень по факту невиходу на роботу з 06 квітня 2021 року по 01 вересня 2021 року. З акту вбачається, що ОСОБА_1 відмовився відповідати на питання щодо причини неявки на роботу після його поновлення з квітня 2021 року по 01 вересня 2021 року. Факт ознайомлення з наказом та з пропозицією надати пояснення підтверджується підписом ОСОБА_1 та відеозаписом, який є додатком до Акту.

14 вересня 2021 року за вих. № 21/1-20/1416/59652/2021-00 ОСОБА_1 направлено лист про необхідність останньому надати пояснення щодо причин відсутності на роботі та документи, що підтверджують поважність причин відсутності на роботі, починаючи із 02 вересня 2021 року по 13 вересня 2021 року.

На вказаний лист позивач 20.09.2021 року направив відповідачу повідомлення, що відсутній на роботі, оскільки з 02 вересня 2021 року по даний час хворіє, перебуває на лікарняному.

Також ОСОБА_1 у цей день подав до голови правління АТ «Державний ощадний банк України» заяву про надання йому відпустки без збереження заробітної плати як особі з інвалідністю тривалістю 60 календарних днів з 27.09.2021 року по 25.11.2021 року та щорічної відпустку з 26.11.2021 року. Пояснення щодо причин відсутності на роботі та заяву відповідач отримав 21 вересня 2021 року, що підтверджується трекінгом відправлень ДП «Укрпошта» №057, описом вкладень з накладною.

24 вересня 2021 року ОСОБА_1 через ДП «Укрпошта» направив відповідачу листи непрацездатності серії АЛД № 641871 та серії АЛД № 711226, які відповідно до трекінгу відправлень №699 отримані банком 27 вересня 2021 року. Відповідно до листів непрацездатності позивач з 01 вересня 2021 року по 24 вересня 2021 року включно перебував на лікарняному.

27 вересня 2021 року постановою правління АТ «Ощадбанк» № 648 прийнято рішення про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення ОСОБА_1 з посади начальника філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до наказу № 1455-к від 27 вересня 2021 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника філії - Рівненське обласне управління АТ «Ощадбанк», на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин 06 квітня 2021 року, 07 квітня 2021 року, 08 квітня 2021 року, 09 квітня 2021 року, 12 квітня 2021 року, 13 квітня 2021 року, 14 квітня 2021 року, 15 квітня 2021 року, 16 квітня 2021 року, 19 квітня 2021 року, 20 квітня 2021 року, 21 квітня 2021 року, 22 квітня 2021 року, 23 квітня 2021 року, 26 квітня 2021 року, 27 квітня 2021 року, 28 квітня 2021 року, 29 квітня 2021 року, 30 квітня 2021 року, 05 травня 2021 року, 06 травня 2021 року, 07 травня 2021 року, 11 травня 2021 року, 12 травня 2021 року, 13 травня 2021 року, 14 травня 2021 року, 17 травня 2021 року, 18 травня 2021 року, 19 травня 2021 року 20 травня 2021 року, 21 травня 2021 року, 24 травня 2021 року, 25 травня 2021 року, 26 травня 2021 року, 27 травня 2021 року, 28 травня 2021 року, 31 травня 2021 року, 01 червня 2021 року, 02 червня 2021 року, 03 червня 2021 року, 04 червня 2021 року, 07 червня 2021 року, 08 червня 2021 року, 09 червня 2021 року, 10 червня 2021 року, 11 червня 2021 року, 14 червня 2021 року, 15 червня 2021 року, 16 червня 2021 року, 17 червня 2021 року, 18 червня 2021 року, 22 червня 2021 року, 23 червня 2021 року, 24 червня 2021 року, 25 червня 2021 року, 29 червня 2021 року, 30 червня 2021 року, 01 липня 2021 року, 02 липня 2021 року, 05 липня 2021 року, 06 липня 2021 року, 07 липня 2021 року, 08 липня 2021 року, 09 липня 2021 року, 12 липня 2021 року, 13 липня 2021 року, 14 липня 2021 року, 15 липня 2021 року, 16 липня 2021 року, 19 липня 2021 року, 20 липня 2021 року, 21 липня 202 року, 22 липня 2021 року, 23 липня 2021 року, 26 липня 2021 року, 27 липня 2021 року, 28 липня 2021 року, 29 липня 2021 року, 30 липня 2021 року, 02 серпня 2021 року, 03 серпня 2021 року, 04 серпня 2021 року, 05 серпня 2021 року, 06 серпня 2021 року, 09 серпня 2021 року, 10 серпня 2021 року, 11 серпня 2021 року, 12 серпня 2021 року, 13 серпня 2021 року, 16 серпня 2021 року, 17 серпня 2021 року, 18 серпня 2021 року, 19 серпня 2021 року, 20 серпня 2021 року, 25 серпня 2021 року, 26 серпня 2021 року, 27 серпня 2021 року, 28 серпня 2021 року, 30 серпня 2021 року, 31 серпня 2021 року, 01 вересня 2021 року; зобов`язано департамент бухгалтерського обліку АТ «Ощадбанк» виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану щорічну відпустку у кількості 87 календарних днів. В наказі зазначено: підставою винесення наказу є постанова правління АТ «Ощадбанк» від 27 вересня 2021 року, Акти про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці у період з 06 квітня 2021 року по 01 вересня 2021 року; Акт від 01 вересня 2021 року про відмову ОСОБА_1 надати пояснення щодо причин відсутності на робочому місці з 06 квітня 2021 року по 01 вересня 2021 року; Акти про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці у період з 02 вересня 2021 року по 27 вересня 2021 року; листи адресовані ОСОБА_1 від 06 квітня 2021 року, 22 квітня 2021 року, 08 червня 2021 року, 14 вересня 2021 року щодо необхідності повідомлення причин відсутності на робочому місці. При звільненні ОСОБА_1 нараховано компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 50 415 грн. 63 коп.

Наказ № 1455-к від 27 вересня 2021 року «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення», розрахунковий лист та повідомлення про відмову у наданні відпустки направлені позивачу 28 вересня 2021 року за вихідним № 21/1-20/1530. Згідно трекінгу відправлень ДП «Укрпошта» №345 вказані документи отримані позивачем 30 вересня 2021 року.

Відповідно до листка непрацездатності серії АЛД № 711442 ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 27 вересня 2021 року по 01 жовтня 2021 року.

У даній справі ОСОБА_1 оскаржив наказ № 1455-к від 27 вересня 2021 року про звільнення та відмову у наданні відпустки. З позовом звернувся до суду 27.10.2021 року

Ухвалюючи рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі та та покладаючи на відповідача зобов`язання надати відпустку, суд першої інстанції виходив з того, що з наказом голови правління № 575-к від 06 квітня 2021 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі з 30 листопада 2018 року позивача було ознайомлено 01 вересня 2021 року, а відповідно до листів непрацездатності серії АЛД № 641871, АЛД № 711226 та АЛД № 711442 ОСОБА_1 з 01 вересня 2021 року по 20 вересня 2021 року, з 21 вересня 2021 року по 24 вересня 2021 року та з 27 вересня 2021 року по 01 жовтня 2021 року останній перебував на лікарняному і вказані обставини підтверджують поважність причини відсутності позивача на робочому місці, а відтак, підстав для застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення не було.

Задовольняючи позов в частині визнання протиправною бездіяльність АТ «Державний ощадний банк України», яка полягала у не розгляді заяви ОСОБА_1 про надання відпустки без збереження заробітної плати тривалістю 60 календарних днів та щорічної відпустки з дня наступного за закінченням відпустки без збереження заробітної плати та зобов`язання відповідача в день винесення наказу про поновлення розглянути заяву про надання відпусток, місцевий суд виходив з того, що при визнанні незаконним та скасування наказу АТ «Державний ощадний банк України» від 27 вересня 2021 року № 1455-к «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення» підлягають задоволенню вимоги щодо відпусток.

Такі висновки суду першої інстанції є законними, грунтуються на встановлених судом обставинах і доказах, що є у матеріалах справи.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Статтею 21 КЗпП України передбачено: трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Звільнення на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни (пункт 2 частини першої статті 147 КЗпП України). Крім встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи є з`ясування поважності причини його відсутності.

Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника. До поважних причин відсутності на робочому місці слід відносити такі обставини, як: стихійні лиха, хвороба працівника або членів його сім`ї, нерегулярна робота транспорту, участь працівника в порятунку людей або майна, відмова від незаконного переведення та невихід у зв`язку з цим на нову роботу. Не вважаються прогулом відсутність працівника не на підприємстві, а на робочому місці; відмова від незаконного переведення; відмова від роботи, протипоказаної за станом здоров`я, не обумовленої трудовим договором або в умовах, небезпечних для життя і здоров`я; невихід на роботу після закінчення строку попередження при розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 459/2618/17 (провадження № 61-47902св18) вказано, що: «визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі. Вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі у трудовому законодавстві України не існує, тому в кожному окремому випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі дається виходячи з конкретних обставин».

Отже, визначальним для вирішення питання законності звільнення з роботи за прогул є не тільки встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантій, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

У постановах Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 536/1755/20 (провадження № 61-21194св21), від 27 листопада 2023 року у справі № 486/78/23 (провадження № 61-14192св23), від 13 грудня 2023 року у справі № 621/2124/22 (провадження № 61-11016св23) вказано, що: «при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Таким чином, у пункті 4 частини першої статті 40 КЗпП України встановлено право роботодавця обрати стягнення у вигляді звільнення як за скоєння одного прогулу, так і у разі, коли прогули мають тривалий характер. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності.

У даній справі встановлено: як на підставу видачі оскаржуваного наказу про звільнення, відповідач послався на Акти про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці у період з 06 квітня 2021 року по 01 вересня 2021 року.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вірно вказав, що з наказом голови правління № 575-к від 06 квітня 2021 року про поновлення на посаді начальника філії - Рівненське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» з 30 листопада 2018 року позивача було ознайомлено 01 вересня 2021 року, що підтверджується підписом ОСОБА_1 на наказі та відеозаписом, наданим представником відповідача.

Листками непрацездатності серії АЛД № 641871 та АЛД № 711226 підтверджується, що ОСОБА_1 з 01 вересня 2021 року по 20 вересня 2021 року, та з 21 вересня 2021 року по 24 вересня 2021 року перебував на лікарняному. Згідно листка непрацездатності серії АЛД № 711442 ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 27 вересня 2021 року по 01 жовтня 2021 року.

Вказані обставини підтверджують поважність причини відсутності позивача на робочому місці, а відтак, підстав для застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України не було.

Не підтверджено належними доказами доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивач знав про поновлення його на роботі до 01 вересня 2021 року. Посилання в апеляції на те, що факт ознайомлення ОСОБА_1 з наказом № 575-к від 06 квітня 2021 року підтверджується рішенням Рівненського міського суду від 16 березня 2021 року у справі № 569/24685/18, яке допущене до негайного виконання в частині поновлення на посаді; супровідним листом Рівненського міського суду від 22 березня 2021 року про направленнямм ОСОБА_1 копії рішення; участь представника ОСОБА_1 у розгляді цієї справи, з матеріалами якої вона ознайомлена і подавала відзив на апеляцію; відеозапис на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 01 вересня 2021 року надавати пояснення про причини відсутності на робочому місці в період часу з 06 квітня 2021 року по 01 вересня 2021 року є таким, що не заслуговують на увагу і не спростовують законних висновків оскаржуваного рішення.

Надаючи оцінку таким аргументам, суд першої інстанції вірно зазначив, що виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду до виконання попередніх обов`язків. При цьому працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання свої обов`язків, а не про наявність судового рішення, як вказує віповідач. Про наявність наказу про поновлення на роботі позивача ознайомлено 01 вересня 2021 року, листи, що направлялися позивачу відносно поновлення його на роботі поверталися за «закінченням терміну зберігання». Рішення суду про поновлення позивача на роботі ОСОБА_1 виконано відповідачем 06 квітня 2021 року, що не свідчить про його негайне виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Суд першої інстанції вірно враховував положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.1995 року N 348).

Згідно довідки № 13/5-25/1819 від 24 листопада 2021 року заробітна плата ОСОБА_1 за липень та серпень 2021 року становила 34 190 грн. (17095+17095). Згідно Листа Міністерства соціальної політики України від 12 серпня 2020 року № 3501-06/219 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік» загальна кількість робочих днів у липні - 22 робочих дня, в серпні - 21 робочий день. Середньоденний заробіток позивача становить 795 грн. 12 коп. (34190 грн./43 робочі дні (22+21)). Враховуючи середньоденну заробітну плату та кількість днів вимушеного прогулу, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 450 037 грн. 92 коп. (795, 12 грн. х 566 днів).

Відповідно до частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції вірно врахував характер та обсяг переживань, яких зазнав позивач в зв`язку з четвертим незаконним звільненням, характер немайнових втрат, зокрема, враховано вимушені зміни у його житті, час та зусилля, необхідні для відновлення його прав та прийшов до правильного висновку, що справедливою сумою компенсації моральної шкоди є 10 000 грн. 00 коп.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що у частині відшкодування моральної шкоди суд прийняв незаконне рішення, оскільки, на його думку, розмір моральної шкоди, яку завдав йому відповідач, складає 500 000 гривень. Апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки всі аргументи, які він навів у апеляційній скарзі судом першої інстанції враховано при визначенні суми компенсації моральної шкоди. Доказів, які би спростовували б законність рішення в цій частині, позивачем до апеляційної скарги не долучено.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КЗпП України у випадках, передбачених статтею 25 Закону України «Про відпустки» працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати.

За положеннями п. 7 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про відпустки» відпустка без збереження заробітної плати за бажанням працівника надається в обов`язковому порядку особам з інвалідністю I та II груп - тривалістю до 60 календарних днів щорічно.

Згідно з ч. 7 ст. 6 Закону України «Про відпустки» особам з інвалідністю I та II груп надається щорічна основна відпустка тривалістю 30 календарних днів.

Відповідно до п. 2 ч. 13 ст. 10 Закону України «Про відпустки» щорічні відпустки за бажанням працівника в зручний для нього час надаються особам з інвалідністю.

20 вересня 2021 року позивач звернувся до АТ «Державний ощадний банк України» заяву про надання йому відпустки без збереження заробітної плати тривалістю 60 календарних днів з 27 вересня 2021 року по 25 листопада 2021 року та щорічної відпустки з 26 листопада 2021 року, яка отримана відповідачем 21 вересня 2021 року.

28 вересня 2021 року за вих. № 21/1-20/1530 відповідач направив ОСОБА_1 повідомлення про те, що 27 вересня 2021 року його звільнено за прогул без поважних причин, тому заява про надання відпустки з 27 вересня 2021 року не може бути задоволена. Тобто, відповідачем не розглянуто заяву ОСОБА_1 про надання відпустки, хоча вона і була отримана відповідачем до звільнення позивача з роботи.

Визнавши незаконним наказ АТ «Державний ощадний банк України» від 27 вересня 2021 року № 1455-к «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення», місцевий суд правильно у своєму рішенні визнав протиправною бездіяльність АТ «Державний ощадний банк України», яка полягала у не розгляді заяви ОСОБА_1 про надання відпустки без збереження заробітної плати тривалістю 60 календарних днів та щорічної відпустки з дня наступного за закінченням відпустки без збереження заробітної плати та зобов`язав відповідача в день винесення наказу про поновлення позивача на посаді розглянути заяву про надання позивачу відпусток.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особами, які подали апеляційні скарги, не надано.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 квітня 2024 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Шимків С. С.