Судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
справа № 740/3195/19
З результатами касаційного розгляду справи та мотивами прийнятої постанови Верховного Суду не можна погодитись з таких міркувань.
Суть справи
У липні 2019 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 та Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування.
Позов мотивовано тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері позивача ОСОБА_5 він успадкував житловий будинок АДРЕСА_2 , що з 1984 року належав матері на підставі свідоцтва про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину позивач отримав 14 лютого 2019 року. Відповідно до інформаційної довідки Вертіївської сільської ради від 25 лютого 2019 року станом на 2002 рік біля буд. АДРЕСА_2 було 0,54 га і з 2002 року по цей час розміри земельних ділянок не змінювалися. Позивач вважає, що у зв`язку зі спадкуванням житлового будинку до нього перейшло і право користування земельною ділянкою площею 0,54 га за вказаною адресою.
На початку 2018 року власниця сусіднього будинку будинку АДРЕСА_1 - відповідачка ОСОБА_4 разом зі своїм чоловіком самовільно спиляли на земельній ділянці позивача дерева та частину фруктових насаджень, при цьому пошкодивши дах його будинку.
З приводу протиправної поведінки відповідачки позивач звертався із заявами до Вертіївської сільської ради, де складалися відповідні акти. Рішенням 40 сесії 7 скликання Вертіївської сільської ради від 06 липня 2018 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі ОСОБА_4 площею 0,2500 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, і площею 0,7443 га - для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 , та надано у приватну власність ОСОБА_4 вказані земельні ділянки.
Тобто відповідачка ОСОБА_4 незаконно, без відома позивача приватизувала біля свого будинку земельну ділянку, частина якої знаходилася в його користуванні, а Вертіївська сільська рада прийняла, як зазначено в позові, абсурдне рішення про приватизацію земельної ділянки, якої у відповідачки фактично не було, за рахунок землі, яка знаходилася в законному користуванні позивача, зменшивши його земельну ділянку на 0,28 га.
Факт незаконного заволодіння належною позивачу земельною ділянкою підтверджується актом про вирішення земельного спору від 21 березня 2019 року, складеним комісією по вирішенню земельних спорів.
визнати незаконним рішення 40 сесії 7 скликання Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 06 липня 2018 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_4 земельних ділянок по АДРЕСА_1 площею 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та площею 0,7443 га - для ведення особистого селянського господарства;
скасувати державну реєстрацію права власності на вищезазначені земельні ділянки та зобов`язати відповідачку відновити межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 , які існували до передачі їй у приватну власність і звільнити частину земельної ділянки площею 0,28 га.
Судові рішення у справі
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 січня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено (в основному) з тих підстав, що ОСОБА_3 (позивачем) не доведено, що земельна ділянка надана у власність ОСОБА_4 частково за рахунок земельної ділянки, яка перебувала у фактичному користуванні позивача.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 09 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, скасовано рішення суду першої інстанції і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнано незаконним рішення 40 сесії 7 скликання Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 06 липня 2018 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_4 земельних ділянок по АДРЕСА_1 :

площею 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:001:0323;

площею 0,7443 га - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:001:0324.

У задоволенні вимог про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на зазначені земельні ділянки відмовлено.

Зобов`язано ОСОБА_4 відновити межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 , які існували до передачі їй у приватну власність земельних ділянок за цією адресою площею 0,25 га, кадастровий номер :01:001:0323, і площею 0,7443 га, кадастровий номер :01:001:0324, звільнивши частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у користуванні ОСОБА_3 , для чого прокласти лінії розмежування ділянок №№ НОМЕР_1 і АДРЕСА_2 , у такий спосіб: перенести точку А (1) в точку І на 10,01 м, з`єднати новоутворену точку І з точкою Н відрізком розміром 78,5 м, з`єднати новоутворену точку Н з точкою О відрізком розміром 25,10 м і з`єднати новоутворену точку О з точкою Ж відрізком розміром 115,0 м - як то зображено у збірному плані № 2, що є додатком № 12 до висновку судової земельно-технічної експертизи від 02.02.2023 № 32-21 і доповнень до нього від 01.05.2023 без номера, які виготовлено судовим експертом фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 .

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що:

на дату смерті спадкодавця ОСОБА_3 - ОСОБА_5 вона мала право постійного користування присадибною земельною ділянкою буд. АДРЕСА_2 у розмірі 0,54 га. З ІНФОРМАЦІЯ_1 (дата смерті ОСОБА_5 ) це її право у повному обсязі в порядку частини першої статті 120 ЗК України перейшло до ОСОБА_3 ;

у справі відсутні докази того, що частина земельних ділянок площею 385 кв. м та 2 320 кв. м, які сьогодні входять до складу двох земельних ділянок кадастрові номери :01:001:0323 та :01:001:0324, що є у власності ОСОБА_4 , вилучалась у встановленому законом порядку з користування ОСОБА_3 та на це жоден з учасників справи не посилається;

рішеннями Вертіївської сільської ради частину земельної ділянки, що перебувала у законному користуванні ОСОБА_3 , вилучено з його користування і передано у власність ОСОБА_4 . Таким чином, відповідачами порушено права ОСОБА_3 щодо частини вибулої з його користування присадибної земельної ділянки.

Арґументи касаційної скарги

17 листопада 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Чернігівського апеляційного суду від 09 жовтня 2023 року, в якій просила:

постанову апеляційного суду скасувати;

залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

ні суд першої інстанції, ні суд апеляційної інстанції не встановили наявність або відсутність у позивача або в ОСОБА_7 відповідного державного акту на право користування;

суд апеляційної інстанції фактично будував свої доводи лише на висновку експерта, не оцінюючи інші докази в сукупності. Експертний висновок не може розцінюватися судом як безумовний доказ, а має досліджуватися у сукупності з іншими наявними у справі доказами;

прийняття постанови судом апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог позивача має наслідком втручання в фундаментальні права відповідача щодо права на землю. Фактично відповідач вже реалізувала своє право на безоплатну приватизацію земельних ділянок певної категорії (для будівництва та обслуговування житлового будинку, для особистого селянського господарства), а отже, вже не зможе повторно брати участь в безоплатній приватизації землі. В такому випадку відбувається порушення права відповідача, яке встановлено ЗК України.

Фактичні обставини справи

За встановленими судами обставинами справи ОСОБА_3 (позивачу) на праві власності належить будинок житловий будинок АДРЕСА_2 , який успадкований ним після матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з матеріалами інвентаризаційної справи № 303 Ніжинського МБТІ на домоволодіння АДРЕСА_2 , а саме відповідно до генерального плану (схеми) на садибну ділянку № 50 від 31 серпня 1984 року, загальна її площа становить 4 287 кв. м.

Присадибна ділянка, яка перебувала у користуванні власників цього будинку, в тому числі і ОСОБА_5 , та перебуває у позивача, за своїми розмірами станом на час успадкування ОСОБА_3 зазначеного будинку становила 0,54 га (біля будинку).

Рішенням Вертіївської сільської ради 17 сесії 7 скликання від 27 грудня 2016 року ОСОБА_4 надано згоду на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,81 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

19 квітня 2018 року Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області ОСОБА_4 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,2500 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий № :01:001:0323, та технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,7443 га - для ведення особистого селянського господарства кадастровий № :01:001:0324.

Рішенням Вертіївської сільської ради 40 сесії 7 скликання від 06 липня 2018 року ОСОБА_4 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та надано у приватну власність земельні ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий № :01:001:0323) та площею 0,7443 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий № :01:001:0324), що підтверджується копією витягу з цього рішення сільради.

За інформацію Вертіївської сільської ради від 17 лютого 2020 року відповідно до книг погосподарського обліку Ради за 1995-1997 рр. за домогосподарством АДРЕСА_1 обліковувалася земельна ділянка загальним розміром 1,06 га, з яких: 0,44 га - город біля будинку, на стороні відповідно до рішення від 20 грудня 1995 року - 0,12 га, а також в с. Бобрик - 0,50 га.

Згідно з актом обстеження комісією виконавчого комітету Вертіївської сільської ради земельної ділянки від 12 березня 2018 року, проведеного у присутності ОСОБА_3 й ОСОБА_4 , зазначено, що при обстеженні земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 виявлено, що її частина розміром 0,28 га, яка належала ОСОБА_5 , передана у приватну власність ОСОБА_4 , що за цим житловим будинком залишилося 0,26 га земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що межа земельної ділянки домогосподарства АДРЕСА_1 зміщена в сторону домогосподарства НОМЕР_2 по цій же вулиці орієнтовно на 10 м та що ОСОБА_4 випиляла на земельній ділянці, що передана їй у приватну власність, якою раніше користувалася ОСОБА_5 , дві берези, дерево шовковиці, дві яблуні, сливу, самосійні дерева та чагарник.

Відповідно до висновку судового експерта фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 02 лютого 2023 року № 32-21 і доповнення до нього від 01 травня 2023 року:

земельні ділянки кадастрові номери :01:001:0323 та :01:001:0324, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , накладаються на земельну ділянку АДРЕСА_2 в тих її межах, що відображені у генеральному плані на садибну ділянку НОМЕР_2 від 31 серпня 1984 року, тобто станом до передачі вказаних ділянок у власність ОСОБА_4 ;

земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0323 накладається на земельну ділянку АДРЕСА_2 в тих її межах, що відображені у генеральному плані на садибну ділянку НОМЕР_2 від 31 серпня 1984 року, орієнтовною площею 385 кв. м, що вказано на збірному плані № 2, у таких точках (відрізках): від А (1) до І - розміром 10,01 м; від Ч до И - орієнтовним розміром 37,0 м; від И до Г (5) - орієнтовним розміром 14,5 м; від Г (5) до А (1) - розміром 6,0 м, 15,97 м, 19,03 м;

земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0324 накладається на земельну ділянку АДРЕСА_2 в тих її межах, що відображені у генеральному плані на садибну ділянку АДРЕСА_2 від 31 серпня 1984 року, орієнтовною площею 2320 кв. м, що вказано на збірному плані № 2, у точках (відрізках): від И до У - орієнтовним розміром 67,0 м; від У до Х - орієнтовним розміром 9,0 м; від Х до Ц - орієнтовним розміром 13,0 м; від Ц до О - орієнтовним розміром 16,5 м; від О до Є - орієнтовним розміром 64,0 м; від Є до Г (5) - орієнтовним розміром 28,0 м; від Г (5) до И - орієнтовним розміром 14,5 м;

експертом вказані орієнтовні розміри відрізків та площі елементів земельних ділянок у зв`язку з тим, що кадастрові плани земельних ділянок кадастрові номери :01:001:0323 та :01:001:0324 складені по координатах поворотних точок земельних ділянок з прив`язкою до твердих контурів і їх зйомка проводилась за допомогою електронного приладу, а генеральний план земельних ділянок позивача й відповідача техніком БТІ складено без координат поворотних точок і обмір цих ділянок техніком проводився стрічковою рулеткою. Тому при визначені експертом розмірів відрізків та площі елементів земельних ділянок допускається похибка;

для відновлення меж земельної ділянки АДРЕСА_2 до стану, в якому вона була на 31 серпня 1984 року (до передачі земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0323 та :01:001:0324 у власність ОСОБА_4 ), потрібно точку А (1) перенести в точу І на 10,01 м, з`єднати утворену точку І з точкою Н відрізком розміром 78,5 м, з`єднати утворену точку Н з точкою О відрізком розміром 25,10 м, з`єднати утворену точку О з точкою Ж відрізком розміром 115,0 м.

Мотиви прийнятого судом касаційної інстанції судового рішення

Обґрунтовуючи свої висновки, колегія суддів суду касаційної інстанції зазначила:

«У справі, що переглядається:

суд першої інстанції встановив, що відсутні підстави для визнання незаконним рішення Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 06 липня 2018 щодо передачі у власність ОСОБА_4 земельних ділянок і скасування державної реєстрації права власності на передані земельні ділянки. Той факт, що у користуванні ОСОБА_5 , спадкоємцем якої є її син ОСОБА_3 , перебувала земельна ділянка площею 0,54 га, в той час як у власність останньому перейшов житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на землях Вертіївської сільської ради, не свідчить про те, що збільшення площі земельної ділянки ОСОБА_4 відбулося за рахунок земель ОСОБА_3 , оскільки не надано доказів зменшення площі земельної ділянки, яка перебувала у фактичному користуванні ОСОБА_3 з передбачених законом підстав;

ОСОБА_3 , крім доказів на підтвердження права власності на житловий будинок (т. 1 а. с. 13-14), доказів наявності в нього прав на земельну ділянку, її меж та накладення земельних ділянок не надав;

суд першої інстанції встановив, що визнання позову Вертіївською сільською радою порушує права ОСОБА_4 , а позивач не довів порушення його прав спірним рішенням сільської ради та того, що визнання його незаконним відновлює будь-яке порушене право позивача;

апеляційний суд, посилаючись на висновок судового експерта фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 від 02 лютого 2023 року № 32-21 (з доповненням) та інформацію Вертіївської сільської ради від 17 лютого 2020 року № 293/03-04 і № 03-05/199 від 25 вересня 2019 року, а також з складеним цією Радою актом обстеження земельних ділянок ОСОБА_3 й ОСОБА_4 від 12 березня 2018 року:

не встановив яке право позивача порушене;

не взяв до уваги, що матеріалами справи підтверджується право власності позивача на житловий будинок але доказів про наявність в позивача прав на земельні ділянки та межі таких ділянок матеріали справи не містять, а згідно інформації Вертіївської сільської ради від 25 лютого 2019 року № 03-05/199 за «Господарством НОМЕР_2 ОСОБА_5» станом на 1993 рік 0,06 га знаходилось під будівлями (т. 1. а. с. 18-19), площа земельних ділянок що обліковувались за «Господарством НОМЕР_2 ОСОБА_5» змінювалась в 1999 році та 2002 році на підставі рішень № 61 від 26 жовтня 1999 року та № 30 від 26 березня 2002 року;

не врахував, що висновок судового експерта фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 від 02 лютого 2023 року № 32-21 (з доповненням) складений згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 303 станом на 24 серпня 1984 року, тобто без врахування змін площі земельних ділянок що обліковувались за «Господарством НОМЕР_2 ОСОБА_5»;

не взяв до уваги, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї ( частини дев`ятої статті 79-1 ЗК України) а тому висновки про накладення земельних ділянок площею 0,25 га, кадастровий номер :01:001:0323, і площею 0,7443 га, кадастровий номер :01:001:0324 на земельну ділянку АДРЕСА_2 в тих її межах що відображені в генеральному плані на садибну ділянку АДРЕСА_2 від 31 серпня 1984 року не відповідають закону;

апеляційний суд не оцінив тієї обставини, що в висновку судового експерта фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 від 02 лютого 2023 року № 32-21 (з доповненням) вказані орієнтовні розміри та площі земельних ділянок та при визначенні експертом розмірів та площ допускається похибка;

апеляційний суд на підставі висновку судового експерта фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 від 02 лютого 2023 року № 32-21 (з доповненням) зробив висновок про накладення сформованих земельних ділянок на несформовану земельну ділянку без спростування оцінки судом першої інстанції. інших доказів по справі.

За таких обставин, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним рішення 40 сесії 7 скликання Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 06 липня 2018 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_4 земельних ділянок по АДРЕСА_1 : площею 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:001:0323; площею 0,7443 га - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:001:0324 та зобов`язання ОСОБА_4 відновити межі земельної ділянки. Натомість апеляційний суд скасував законне та обґрунтоване рішення в цій частині».

Висловлюючи свою незгоду з результатами касаційного розгляду, виходжу з такого.

Відповідно до статті 15 Земельного кодексу УРСР 1970 року (в редакції, чинній на час набуття ОСОБА_5 права власності на житловий будинок) земля надається в безстрокове або тимчасове користування.

У частині п'ятій статті 20 цього кодексу зазначено, що право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських Рад, а в містах і селищах міського типу - в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних Рад народних депутатів.

Згідно зі статтею 63 ЗК УРСР 1970 року кожний колгоспний двір має право на присадибну земельну ділянку, яка надається в порядку і в межах норм, передбачених статутом колгоспу. Присадибна земельна ділянка надається для будівництва житлового будинку, господарських будівель, під город, сад та на інші потреби. До присадибної ділянки входить вся площа, в тому числі і зайнята будівлями. Присадибна ділянка не може передаватися в користування іншим особам або оброблятися з застосуванням найманої праці. Право колгоспного двору на присадибну ділянку засвідчується записом в земельній шнуровій книзі колгоспу.

Відповідно до пункту 7 Розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України в редакції 2001 року, яка не зазнала змін в цій частині на час успадкування ОСОБА_3 права власності на зазначений вище житловий будинок (ІНФОРМАЦІЯ_1), громадяни, що одержали у тимчасове користування земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Так як станом у період з 1988 року до 1990 року (під час дії Земельного кодексу УРСР 1970 року), коли власником домогосподарства по АДРЕСА_2 була мати позивача і за цим господарством біля будинку згідно із записами у погосподарських книгах (а. с. 18 т. 1) була закріплена земельна ділянка розміром 0,54 га, право на користування цією земельною ділянкою у вказаному розмірі збереглося за нею після прийняття Земельного кодексу України в редакціях 1990 року і 2001 року та було наявне на час відкриття спадщини після її смерті у серпні 2003 року.

Згідно з пункту «а» частини третьої статті 116 ЗК України 2001 року безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у їх користуванні.

Успадкувавши з дня відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) після смерті матері житловий будинок, ОСОБА_3 відповідно до положень частин першої другої статті 120 ЗК України 2001 року набув право користування закріпленою за цим будинком присадибною земельною ділянкою у розмірі, що був у попереднього землекористувача, тобто у його матері ОСОБА_5 , з можливістю подальшої її приватизації відповідно до приписів пункту «а» частини третьої статті 116 ЗК України 2001 року безвідносно до того, що саме право власності на будинок він оформив у 2019 році, коли отримав свідоцтво про право на спадщину, адже право на спадкове майно належить спадкоємцю з дня відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України).

Натомість за записами у погосподарських книгах за господарством біля будинку АДРЕСА_1 закріплена земельна ділянка розміром 0,44 га. Таким чином, на передачу у власність в порядку приватизації саме такого розміру земельної ділянки мала відповідачка.

Однак у результаті приватизації на підставі оспореного рішення органу місцевого самоврядування ОСОБА_4 набула у власність біля зазначеного будинку дві земельні ділянки загальною площею 0,9443 га, розмір земельної ділянки біля будинку АДРЕСА_2 зменшився до 0,1820 га (а. с. 69-71 т. 2), що вказує на те, що земельна ділянка надана відповідачці у власність частково за рахунок земельної ділянки, яка перебувала у користуванні позивача.

Висновком судової експертизи (а. с. 40-84, т. 2) підтверджено, що за вихідними даними землевпорядної документації (генерального плану (схеми) будинку АДРЕСА_2 від 31 серпня 1986 року (а. с. 60 т. 2) та генерального плану будинку № НОМЕР_1 по цій же вулиці (а. с. 66 т. 2)) західна межа земельної ділянки, на якій розташований успадкований позивачем житловий будинок, зміщена в глиб цієї земельної ділянки на 9,62 м (була ширина земельної ділянки з південної сторони 46,60 м, стала 36,98 м). Вже це саме по собі вказує на порушення прав позивача на земельну ділянку, що відведена для обслуговування будинку, право на користування якою та подальшу приватизацію він має безумовне право відповідно до положень частин першої-другої статті 120 ЗК України та статті 1225 ЦК України.

На те, що земельна ділянка надана відповідачці у власність частково за рахунок земельної ділянки, відведеної для обслуговування успадкованого позивачем будинку, вказує зафіксований у відповідному акті факт зрізання дерев біля цього будинку з боку межі земельної ділянки ОСОБА_4 , що, в свою чергу, свідчить про те, що цією частиною земельної ділянки користувались власники будинку НОМЕР_2, а не власники будинку НОМЕР_1 .

Положення частини дев'ятої статті 79-1 ЗК України (якою доповнено цей Кодекс згідно із Законом від 07 липня 2011 року) про те, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї не можуть бути перешкодою для захисту прав на земельну ділянку, які виникли за раніше діючим законодавством, яке не містило подібного правила.

Отже, встановивши за допомогою судової експертизи, що відповідачці ОСОБА_4 земельна ділянка надана оспореним рішенням органу місцевого самоврядування у власність частково за рахунок земельної ділянки ОСОБА_3 , яка перебувала у фактичному користуванні позивача, суд апеляційної інстанції обґрунтовано визнав недійсним це рішення місцевої ради та зобов'язав відповідачку відновити межі земельної ділянки.

За таких обставин постанова суду апеляційної інстанції підлягала залишенню без змін.

Суддя: М. М. Русинчук