КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2024 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/57542024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів - Немировської О. В., Шкоріної О. І.

при секретарі Мудрак Р. Р.

за участі: представника відповідача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1

на рішення Печерського районного суду м. Києва у складі суддів Вовка С. В.

від 30 травня 2023 року

у цивільній справі №757/21224/22-ц Печерського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_2

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання недійсним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В:

17 серпня 2022 року ОСОБА_2 звернувся із позовом про визнання недійсним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу

В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказував, що він працює у відповідача науково-педагогічним працівником з 20.10.2011 року на умовах контракту. Цей контракт багаторазово переукладався. Останній раз між сторонами укладено контракт з науково-педагогічним працівником строком з 01.08.2021 р. по 31.07.2022 р. Цим контрактом позивача призначено на посаду старшого викладача. Згідно умов п.6.2.1 контракту сторони зобов`язані, а не мають право, не пізніше як за 2 місяці до закінчення строку дії контракту визначитись у такому: контракт припиняє дію, контракт продовжується або укладається на новий термін. А якщо сторони не виконають покладеного на них контрактом такого обов`язку, він продовжується на новий термін - з 01.08.2022 р. до 31.07.2023 р.

Стверджував, що сторони не виконали покладеного контрактом на них обов`язку - жодна зі сторін взагалі не визначались (не повідомляли один іншого) про те, що контракт припиняє дію, контракт продовжується або укладається на новий термін, а тому позивач вважав, що контракт продовжений на тих же умовах на новий термін - з 01.08.2022 р. до 31.07.2023 р. без будь-яких додаткових умов. Проте, відповідач порушив умови контракту (п. 6.2.1 контракту), звільнивши позивача у зв`язку із закінчення строку його дії - п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України - згідно наказу відповідача від 27.07.2022 р. № 160.

Посилаючись на викладене, позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 травня 2023 року позов задоволено частково.

Скасовано наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27 липня 2022 року № 160 про звільнення ОСОБА_2 . Поновлено ОСОБА_2 на посаді старшого викладача кафедри ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду змінити в частині відмови задоволення позову. Задовольнити позовну вимогу в частині прийняття рішення про виплату ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вказував, що суд першої інстанції в порушення вимог ч.2 ст.235 КЗпП не прийняв рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В апеляційній скарзі Українська військово-медична академія, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду в частині задоволених вимог скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги у відповідній частині залишити без задоволення. Вважає, що відповідач виконав свій обов`язок щодо прийняття рішення про звільнення позивача у зв`язку із закінченням строку дії контракту за п. 2 ч.1 ст. 36 КЗпП України.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідача, позивач ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 відповідач не скористався.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача підтримала подану апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 з підстав та доводів, викладених в ній, проти апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечила, просила залишити її без задоволення, посилаючись на її необґрунтованість.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, та відзиву на неї, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у трудових відносинах з 20.10.2011 р. на умовах укладеного контракту, за умовами якого позивача призначено на посаду старшого викладача кафедри ІНФОРМАЦІЯ_2 терміном з 01 серпня 2021 року по 31 липня 2022 року.

Пунктом 6.2.1 контракту передбачено, що підставою розірвання контракту є зокрема, закінчення терміну його дії. При цьому начальник Академії і працівник повинні за угодою сторін не пізніше як за 2 місяці визначитись у такому: контракт припиняє дію, контракт продовжується або укладається на новий термін; контракт не може переходити в договір на невизначений термін відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України, коли кожна із сторін не поставила питання про його припинення. Якщо у цей термін (не пізніше ніж за 2 місяці до закінчення строку дії контракту) сторони не визначились, контракт продовжується на новий термін.

Також умовами п. 6.2 передбачено, що підставою розірвання контракту можуть бути угода сторін (пункт 1 статті 36 КЗпП України; пункт 6.2.2); ініціатива Академії до закінчення терміну дії контракту на умовах, передбачених законодавством (статті 40, 41 КЗпП України; пункт 6.2.3); ініціатива працівника до закінчення терміну дії контракту в зв`язку з порушенням Академією законодавства про працю, невиконання умов, передбачених контрактом (стаття 39 КЗпП України). Підставою для дострокового припинення контракту за ініціативою працівника є хвороба або інвалідність, які перешкоджають виконанню роботи за контрактом, також невиконання Академією умов, визначених у пунктах 5.1-5.12 цього контракту (пункт 6.2.4).

З ініціативи Академії дострокове розірвання контракту може бути тільки за умов, передбачених трудовим законодавством, а також при невиконанні працівником умов, викладених у пунктах 3.1-3.7 цього контракту (пункт 6.2.5).

Згідно з пунктом 6.3 контракту, при розірванні контракту з підстав, не передбачених законодавством, звільнення проводиться за пунктом 8 статті 36 КЗпП України.

Наказом від 27 липня 2022 року № 160 звільнено з роботи у зв`язку із закінченням строку контракту, відповідно до пункту 2 статті 36 КЗпП України, про що було внесено відповідний запис в трудову книжку позивача серія НОМЕР_1 .

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив із того, що контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін, та дійшов висновку про те, що в порушення умов контракту сторони не визначились про припинення його дії, а отже контракт був продовжений на тих самих умовах на новий термін з 01.08.2022 р. по 31.07.2023 року. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач порушив умови контракту (п. 6.2.1 контракту), звільнивши позивача у зв`язку із закінчення строку його дії на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимоги про зобов`язання відповідача продовжити укладений з позивачем контракт на тих же умовах на новий термін, суд виходив із того, що сторони трудових відносин діють відповідно до умов контракту та вимог закону на власний розсуд.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд вважав, що оскільки матеріали справи не містять жодних доказів щодо фактичного розміру заробітної плати, яку отримував позивач, що позбавляє можливості здійснити відповідний розрахунок.

Колегія суддів частково погоджується із рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (частини перша та шоста статті 43 Конституції України).

Відповідно до статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно зі статтею 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Під час укладення трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється за погодженням сторін.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Встановивши, що відповідач не дотримався визначеного умовами контракту строку повідомлення про своє небажання продовжувати дію контракту з позивачем, а сторони не визначились із закінченням строку його дії чи пролонгацією, суд першої інстанції з огляду на погоджені сторонами спору положення пункту 6.2.1 контракту дійшов обґрунтованого висновку про те, що такий контракт було продовжено на новий строк (з 01 серпня 2022 року по 31 липня 2023 року) (аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 грудня 2023 року у справі № 757/22437/22-ц, провадження № 61-14921св23).

Враховуючи відсутність правової підстави для звільнення ОСОБА_2 з 31 липня 2022 року згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України, суд першої інстанції дійшов законного висновку про наявність підстав для визнання наказу про звільнення протиправним та поновлення ОСОБА_2 на посаді старшого викладача кафедри ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Доводи апеляційної скарги відповідача у частині законності підстав звільнення не знайшли свого підтвердження й не відповідають висновкам щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України), які були враховані колегією суддів під час вирішення питання правильності обрання і застосування норм права до спірних правовідносин судом першої інстанції.

Водночас, дійшовши висновку про те, що контракт було продовжено на новий строк з 01 серпня 2022 року по 31 липня 2023 року, суд першої інстанції поновивши ОСОБА_2 на посаді без зазначення відповідного терміну, що є обов`язковою умовою контракту, створив умови правової невизначеності й можливості «переходу» контракту в договір на невизначений термін, що суперечить умовам п. 6.2.1. укладеного між сторонами контракту. З огляду на наведене колегія суддів вважає, що у цій частині судове рішення підлягає зміні із зазначенням терміну, на який позивач поновлюється на посаді відповідно до умов контракту, а саме з 01.08.2021 по 31.07.2023 року.

Із рішенням суду в частині відмови у задоволенні вимог про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до положень частини третьої статті 235 КЗпП України, колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до статті 235 КЗпП в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу.

Пунктом 2 Порядку № 100 передбачено, що середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.

Премії (в тому числі за місяць) та інші заохочувальні виплати за підсумками роботи за певний період під час обчислення середньої заробітної плати враховуються в заробіток періоду, який відповідає кількості місяців, за які вони нараховані, починаючи з місяця, в якому вони нараховані. Для цього до заробітку відповідних місяців розрахункового періоду додається частина, яка визначається діленням суми премії або іншої заохочувальної виплати за підсумками роботи за певний період на кількість відпрацьованих робочих днів періоду, за який вони нараховані, та множенням на кількість відпрацьованих робочих днів відповідного місяця, що припадає на розрахунковий період.

Згідно з пунктом 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів / годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Розмір середнього заробітку суд обраховує на підставі Довідки про доходи позивача від 18.03.2024 р., що не надавалась під час розгляду справи у суді першої інстанції, а була надана до апеляційного суду 27.03.2024 року (а.с. 156-157). Відповідно до вказаної довідки за два місяці, що передували місяцю у якому було звільнено ОСОБА_2 нараховано за червень та липень 36479,19 грн, кількість робочих днів за вказаний період склала 52 дні. Відповідно середньоденний заробіток становить 701,52 грн.

Визначаючи кількість днів вимушеного прогулу колегія суд виходить із того, що контракт продовжений на період з 01.08.2022 року по 31.07.2023 року; на час вирішення у суді апеляційної інстанції доказів виконання рішення у частині, що допущена до негайного виконання, й поновлення позивача на посаді, апеляційному суду подано не було, у частині поновлення позивача на посаді судове рішення підлягає зміні, строк на який позивача поновлено на посаді, на час апеляційного перегляду сплинув; відповідно, кількість робочий днів за вказаний період склала 260 днів.

Отже з ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01.08.2022 по 31.07.2023 року підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 182395,02 грн. (260 х 701,52 грн) з вирахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доводи апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 висновків суду першої інстанції в частині задоволених вимог не спростовують, адже з урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції зміні у частині визначення періоду поновлення ОСОБА_2 на посаді; апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, з ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01.08.2022 по 31.07.2023 року підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 182 395,02 грн. з вирахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 2735,93 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 травня 2023 року в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді старшого викладача кафедри ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 змінити, виклавши рішення в зазначеній частині у наступній редакції:

Поновити ОСОБА_2 на посаді старшого викладача кафедри ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на термін з 01.08.22 р. по 31.07.2023 р.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 серпня 2022 року по 31 липня 2023 року 182 395 грн.02 коп. з вирахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в дохід держави в сумі 2735,93 грн.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складений 02 липня 2024 року.

Судді: Є. П. Євграфова

О. В. Немировська

О. І. Шкоріна