Справа № 630/381/24
Провадження № 2/630/212/24
03 грудня 2024 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області в складі:
головуючого судді Малихіна О.О.,
за участю секретаря Нерубацької А.О.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Гофельд Г.С. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботині Харківської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 630/381/24 (провадження № 2/630/212/24) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
В обґрунтування позову представник позивача адвокат Гофельд Г.С. вказала, що з 25 червня 2013 року ОСОБА_1 до ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі і ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_5 . Шлюб між сторонами був розірваний на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 25 травня 2017 року. Також на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 11 грудня 2019 року відповідач повинен сплачувати аліменти на дитину, але жодного разу цього не зробив. У виконавчому провадженні, яке було відкрито у Харківському відділі ДВС по Харківському району Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, позивач ОСОБА_1 аліменти не отримувала, бо відповідач ОСОБА_3 не приймай участі в утриманні дитини, внаслідок чого станом на 01 квітня 2024 року утворилась заборгованість в розмірі 160352,00 грн. Протягом останніх п`яти років ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина ухиляється, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з ним, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі. Натоміть вихованням дитини та його розвитком і освітою займається ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_6 , з яким вона перебуває з 26 червня 2020 року у зареєстрованому шлюбі. Та оскільки малолітня дитина проживає з позивачем та повністю перебуває на її утриманні, а її батько повністю ухилився від виховання та догляду за нею, позивач ОСОБА_1 змушена була звернутися з вказаним позовом до суду.
Ухвалою суду від 03 червня 2024 року було відкрито провадження в справі та призначено проведення підготовчого засідання. Відповідачу був встановлений строк у 15 днів з дня одержання копії ухвали на подання відзиву на позов.
Копію ухвали про відкриття провадження в справі було направлено відповідачу ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Поштовий конверт на ім`я ОСОБА_3 повернуто без вручення з відміткою від 18 червня 2024 року про відсутність особи за адресою місця проживання. Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачу у належний спосіб були вручені вказані вище документи. Протягом встановленого судом строку відповідачем відзив не поданий.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлений позов підтримала та просила його задовольнити, пояснила, що у 2016 році вона припинила стосунки з ОСОБА_3 , з яким на той час перебувала у шлюбі, і від тоді відповідач не спілкується з сином ОСОБА_5 і не допомагає в його утриманні, навіть не сплачує аліменти. Але вона, ОСОБА_1 , продовжує спілкуватися з колишньою свекрухою, матір`ю відповідача, яка часто телефонує їй та приїздить до неї та свого онука в гості, і відносини між ними не припинились навіть після того, як вона, ОСОБА_1 , вдруге вийшла заміж. Між матір`ю відповідача та її новим чоловіком також склалися добрі відносини, і це проявляється в тому, що вона залишається на ночівлю у них в домі, коли приїжджає в гості до ОСОБА_5 . Також саме мати вплинула на ОСОБА_3 , аби той сплатив частину боргу по аліментам. Але все одно відповідач заборгував їй дуже велику суму аліментів.
Представник позивача Гофельд Г.С. в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, в своїх поясненнях посилалася на обставини, викладені в позові. Окремо представник позивача наголосила на тому, що необхідність подання позову була обумовлена тривалим невиконанням ОСОБА_3 своїх обов`язків по вихованню сина та участі в його утриманні та розвитку. Дитина проживає з матір`ю, яка створила для нього усі необхідні умови для розвитку і проживання, а новий чоловік позивача фактично став батьком для її сина ОСОБА_5 . Натомість ОСОБА_3 , як батько дитини, своїх батьківських обов`язків взагалі не виконує та ухиляється від сплати аліментів.
В судове засідання відповідач ОСОБА_3 був викликаний шляхом надсилання засобами поштового зв`язку судової повістки за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Поштовий конверт з судовою повісткою на ім`я ОСОБА_3 повернуто без вручення з відміткою від 17 листопада 2024 року про відсутність особи за адресою місця проживання. Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачу у належний спосіб була вручена судова повістка. Але відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, причини його неявки суду невідомі, відзив на позов ним не поданий. Суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів.
Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як органу опіки та піклування направила до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та вважав, що задоволення позовних вимог повністю відповідатиме інтересам дитини.
В судовому засіданні, вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Як вбачається з свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 , виданим 26 червня 2020 року Харківським міським відділом державної РАЦС Східнеого міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , і внаслідок цього змінила прізвище на ОСОБА_8 .
Позивач ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_9 ) і відповідач ОСОБА_3 з 25 червня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, та у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 , виданим 19 грудня 2013 року відділом державної РАЦС Люботинського міського управління юстиції у Харківській області.
Шлюб між подружжям було розірвано на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 22 травня 2017 року, ухваленого в справі № 630/136/17, в якому, серед іншого вказано, що на той час дитина проживала з матір`ю.
Однак, відсутність з боку відповідача ОСОБА_3 допомоги в утриманні сина спонукала позивача ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_9 ) на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. Згідно з заочним рішенням Люботинського міського суду Харківської області по справі від 11 грудня 2019 року, ухваленим в справі № 630/524/19, відповідач ОСОБА_3 повинен сплачувати аліменти на користь позивача ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 жовтня 2019 року, і до досягнення дитиною повноліття.
Але відповідач ОСОБА_3 обов`язок по оплаті аліментів не виконує, через що утворилась заборгованість станом на 01 грудня 2024 року в розмірі 185080,38 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця Харківського відділу ДВС у Харківському районі Харківської області.
Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані приймати участь у вихованні дитини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до частин першої та другої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України, зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
З представленого позивачем витягу з реєстру Люботинської територіальної громади від 26 березня 2024 року малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 28 травня 2014 року за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою також зареєстрований і відповідач ОСОБА_3 , який є батьком малолітнього ОСОБА_4 .
Позивач ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Але позивач ОСОБА_1 та її син ОСОБА_4 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_3 .
Згідно з відповіддю КНП «Міська дитяча поліклініка № 4» Харківської міської ради від 02 квітня 2024 року малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває під наглядом фахівців закладу з листопада 2019 року, і декларацію про вибір лікаря уклала мати хлопчика ОСОБА_1 . У відповіді також вказано, що до лікаря-педіатра хлопчик звертався в супроводі матері.
Також з відповіді КЗ «Харківська гімназія № 50 Харківської міської ради» від 29 березня 2024 року з`ясовано, що дитина ОСОБА_10 є учнем 4 класу і був зарахований до навчального закладу до 1 першого класу на підставі заяви його матері ОСОБА_1 від 31 липня 2020 року, і що навчанню дитини багато уваги приділяють мати ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_6 .
Зміст вказаних документів дає змогу суду зробити висновок, що позивач ОСОБА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_5 проживають спільно за адресою: АДРЕСА_3 , щонайменше з листопада 2019 року, і участі в житті дитини його батько ОСОБА_3 участі не приймає.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав», наведено роз`яснення, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідач у справі ОСОБА_3 батьківські обов`язки, передбачені ст. 150 СК України, не виконує, належним чином, не утримує дитину, не займається її вихованням, не піклується про стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не приймає ніякої участі в підготовці до самостійного життя.
Відповідно до ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради на виконання вимог ст. 19 СК України був поданий висновок від 17 вересня 2024 року № 349 про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Так, із вказаного висновку вбачається, що орган опіки та піклування в процесі підготовки такого висновку взяв до уваги письмові пояснення дитини ОСОБА_4 , який вказав, що батько з ним не спілкується, і що він хоче змінити своє прізвище з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_8 ».
На підставі ст. 171 СК України судом була забезпечена можливість дитині ОСОБА_11 висловити свою думку щодо вирішення спору про позбавлення батька ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до нього.
Дитина ОСОБА_10 пояснив суду, що тривалий час батько ОСОБА_12 не проявляє інтересу до його життя та не піклується про нього, у нього навіть склалося враження, що він від народження проживає з матір`ю та її чоловіком ОСОБА_13 , якого вважає своїм справжнім батьком, бо саме він приділяє йому належну увагу і виховує як рідного сина. Також ОСОБА_10 пояснив, що батько ОСОБА_12 втратив для нього значення, коли кілька років тому, під час спільного проведення часу, він не став на його захист в ситуації, яка була для нього, ОСОБА_5 , критичною.
По завершенню бесіди дитина пояснила, що розуміє наслідки втрати юридичних і сімейних зв`язків із батьком.
Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідач ОСОБА_3 батьківські обов`язки, передбачені ст. 150 СК України, по відношенню до свого сина умисно не виконує, а тому суд задовольняє позов.
Ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позивачем позовної заяви про позбавлення батьківських прав було сплачено судовий збір в розмірі 968,96 грн., тому суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати.
Керуючись ст.ст. 150, 164, 166, 171 СК України, ст.ст. 10-13, 81, 82, 141, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в сумі 968,96 грн.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

На заочне рішення відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Люботинського міського суду Харківської області може бути подана письмова заява про його перегляд. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний № НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, , юридична адреса: м. Харків, вул. Чернишевська, 55.

Суддя О. О. Малихін

Повне заочне рішення

складено 13 грудня 2024 року.