Справа №173/2520/24
Провадження №2/173/901/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бурхана С.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, посилаючись на таке.

09.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю Мілоан та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №4581473. Згідно п.1.1. Договору Кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній п.1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом, у встановлений п.1.4. договору термін. Сума кредиту становить 7000 грн., проценти користування кредитом 2450 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п.1.6. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Кредитні кошти надаються шляхом переказу на картковий рахунок.

Позикодавець виконав свої зобов?язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, проте відповідач свої зобов?язання не виконує, кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.

Після цього, 13.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до умов якого ТОВ«Мілоан», як первісний кредитор, відступило на користь нового кредитора ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором № 4581473, що був укладений між первісним кредитором та позичальником ОСОБА_1

10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» був укладений договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал», як первісний кредитор, відступило на користь нового кредитора ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором № 4581473, що був укладений між первісним кредитором та позичальником ОСОБА_1 . Отже, до ТОВ Коллект Центр наділено правом вимоги до відповідача.

За договором № 4581473 станом на дату складання позовної заяви заборгованість становить 37679,38 грн.:

-заборгованість за основним зобов?язанням (за тілом кредиту) - 5703,00 грн;

-заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 31206,38 грн;

-заборгованість за комісіями - 770 грн.

Таким чином ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем за договорами в загальному розмірі 37679,38 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати.

Відповідач відзив на позовну заяву суду не надала.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

09.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю Мілоан та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №4581473. Договір підписано ЕПУ у формі одноразового ідентифікатора.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформапційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмові формі. Якщо сторони домовилися укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовились про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощену процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлення в електронній формі.

За змістом ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електрону комерцію», якщо згідно з актом цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно п.1.1. Договору Кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених договором, строком на 28 днів, надати позичальнику грошові кошти у сумі 7000 грн., а позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом, у встановлений термін - до 07.10.2021 року. Сума кредиту становить 7000 грн., проценти користування кредитом 2450 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються шляхом переказу на картковий рахунок, що підтверджується платіжним дорученням 55891888 від 09.09.2021 року. Орієнтовна загальна вартість кредиту, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 10220 грн.

Згідно п.2.2.1 Договору, позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користуваня кредитом у розмірі 770 грн. (надання кредиту) та 2450 грн. (проценти за користуванням кредитом) в строк до 07.10.2024 року.

Якщо позичальник продовжить строк кредитування, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною у п. 1.5.2 договору або процеенти за стандартною (базовою) ставкою.

Згідно п.1.6. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до умов договору товариство надало відповідачці кредит, загальний розмір якого становить 7000 грн., строком на 28 днів зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 1.25 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, що становить 2450 грн., та комісією за надання кредиту 11.00% від суми кредиту одноразово, що становить 770 грн.

Відповідно до п. 2.1. Договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок.

-Згідно з розрахунком заборгованості заборгованість за основним зобов?язанням (за тілом кредиту) - 5703,00 грн;

-заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 31206,38 грн;

-заборгованість за комісіями - 770 грн.

13.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до умов якого ТОВ«Мілоан», як первісний кредитор, відступило на користь нового кредитора ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором № 4581473, що був укладений між первісним кредитором та позичальником ОСОБА_1

10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» був укладений договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал», як первісний кредитор, відступило на користь нового кредитора ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором № 4581473, що був укладений між первісним кредитором та позичальником ОСОБА_1 . Отже, до ТОВ Коллект Центр наділено правом вимоги до відповідача.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення.

Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що позивачем підтверджено укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем, а також підтверджено наступне укладення договорів факторингу та відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги між первісним кредитором, наступними кредиторами та відповідачем щодо спірних договорів.

Разом з тим, судом не вбачається підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення відсотків в сумі 11 976,30 грн., які були нараховані правонаступником кредитодавця ТОВ «Вердикт капітал».

Згідно розрахунку заборгованості станом на 10.01.2023 року заборгованість по основній сумі кредиту 5703 грн., заборгованість з комісії 770 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 19 230, загальна сума заборгованості станом на 13.01.2022 року 25703,08, нараховані відсотки зг.кр.дог. станом на 10.01.2023 року 11 976 грн., що разом становить 37679, 38.

Пунктом 4.2. договору передбачене право кредитодавця в разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами договору, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування з урахуванням пролонгацій, нарахувати проценти за стандартною ставкою в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. Проте, цим же пунктом встановлено, що обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитора. Оскільки позивачем не надано відомостей звернення кредитора з вимогою сплати процентів на підставі п. 4.2. договору, тому суд вважає, що обов`язок позичальника по сплаті таких процентів не настав, у зв`язку з чим підстав для їх стягнення з позичальниці немає.

Право вимоги позивача ТОВ «Коллект центр» за договором про споживчий кредит № 2098581 від 05 квітня 2021 року підтверджується договором факторингу від 13 січня 2022 року № 13-01/2022-79 з відповідним реєстром боржників до якого включена відповідачка, згідно якого право вимоги за договором перейшло від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Вердикт капітал», сума заборгованості за кредитом становить 25703,08 грн.

В подальшому, на підставі договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) право вимоги від 10 січня 2023 року з відповідним реєстром боржників, до якого включена відповідачка, право вимоги до ОСОБА_1 перейшло від ТОВ «Вердикт капітал» до ТОВ «Коллект центр», де сума заборгованості становить 37 679, 38 грн.

Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією від 22.07.2024 про сплату судового збору в сумі 3028 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (25703,08 * 100% : 37679,38 *3028 = 2 065,55).

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 у справі № 910/12591/18 вказано, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами третьою - п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами третьою - п`ятою, дев`ятою статті 141 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

07.06.2024 між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістант» та ТОВ «Коллект Центр» (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги №07-06/2024. Строк дії договору безстроковий (п. 7.1).

Адвокатське об`єднання зобов`язується надати правничу допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених Договором (п. 1.1).

Обсяг повноважень адвокатського об`єднання визначений у п. 2.1 Договору.

Вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору (п.4.1)

Позивач просить стягнути з відповідача 13000 грн. понесених ним витрат на правову допомогу, на підтвердження чого надає заявку на надання юридичної допомоги №371 від 01.07.2024 за якою погодженою сторонами є юридична допомога у виді:

- надання усної консультації тривалістю 2 год. ціною 2000 грн. за одну годину та загальною вартістю 4000 грн.;

- складання позовної заяви про стягнення боргу тривалістю 3 год. ціною 3000 грн. за одну год. та загальною вартістю 9000 грн.

Клієнтом та адвокатським об`єднанням підписано витяг з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 05.07.2024, за яким сторони підтверджують, що адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв наступну правову допомогу:

1) надання усної консультації, тривалістю 2 год. ціною 2000 грн. за одну годину та вартістю 4 000 грн.;

2) складання позовної заяви про стягнення боргу, тривалістю 3 год. ціною 3000 грн. за одну год., вартістю 9000 грн. Загальна вартість наданих послуг 17000 грн.

Відповідач заперечень щодо обсягу та вартості наданих послуг та понесених витрат не надала.

Адвокатським об`єднанням оцінено надану позивачеві послугу «складання позовної заяви про стягнення боргу» в 9000 грн., при цьому тривалість роботи над нею зазначена в обсязі 3 год., що на думку суду, явно не відповідає обсягу часу, необхідному для складання шаблонної позовної заяви, яка не може перевищувати 2 години.

Суд, з огляду на визначені сторонами тарифи визначає, що усна консультація у випадку складання такої шаблонної позовної заяви, на думку суду, не може перевищувати однієї години, що виходячи з погоджених сторонами тарифів складає 2000 грн.

Враховуючи дотримання принципів обґрунтованості, пропорційності (співмірності) витрат на оплату послуг адвоката, предмет спору, складність справи, значення справи для сторін, встановлений обсяг наданих адвокатським об`єднанням послуг та виконаних робіт, консультація, а також підготовка та написання професійним/кваліфікованим адвокатом такої позовної заяви в порядку ч. 3 ст. 141 ЦПК України оцінюється судом в загальному розмірі 8000 грн.

Оскільки позов задоволено частково, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу підлягають стягненню пропорційно до заявлених позовних вимог, а саме в сумі 5 457 грн. 22 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 289, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, місцезнаходження: вул. Мечнікова, буд. 3, оф. 306, м. Київ, 01133) заборгованість за договором про споживчий кредит № 4581473 від 09.09.2021 в розмірі 25703 (двадцять п`ять тисяч сімсот три) грн 08 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, місцезнаходження: вул. Мечнікова, буд. 3, оф. 306, м. Київ, 01133) понесені витрати на сплату судового збору в сумі 2 065 грн. 55коп. та витрати на отримання правової допомоги в сумі 5 457 (п`ять тисяч чотириста п`ятдесят сім) грн. 22 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, рішення суду набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя С.М. Бурхан