Справа № 565/610/24
Провадження № 2/565/251/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2024 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого суддi Зейкана І.Ю.,

з участю:

секретаря судового засідання Бірюк Л.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу у загальному позовному провадженні справу № 565/610/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні, припинення права власності на частку у спільному майні,-

В С Т А Н О В И В:

До Кузнецовського міського суду Рівненської області надійшов позов ОСОБА_1 з вимогами до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у якому з урахуванням уточнень просить:

-припинити право ОСОБА_1 на 1/5 частку у праві спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 .

-Визнати за ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 право приватної спільної часткової власності за кожним на 1/20 частку у квартирі АДРЕСА_1 додатково до їх частки у цій квартирі;

-Стягнути з кожного ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості його 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 в розмірі 114 960 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому, а також ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності належить по 1/5 частині квартири АДРЕСА_2 . Вартість спірної квартири становить 2 299 200 грн, а відповідно 1/5 частина квартири становить 459 840 грн. Відповідачі використовують вказану квартиру, а він не може в повній мірі розпоряджатись своїм майном. Вже кілька років між ними існує спір щодо володіння, користування і розпорядження спірною квартирою, який пов`язаний з тим, що він не може фактично проживати у цій квартирі, позбавлений можливості користуватись місцями загального користування. На його неодноразові пропозиції продати квартиру і поділити гроші від її реалізації відповідачі відмовляються. Посилаючись на положення ст. 356, 358, 364 ЦК України, просить позовні вимоги задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю. Відзив обґрунтований тим, що позивач вводить суд в оману щодо неможливості користування частиною квартири. Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29.09.2007 у справі № 409/07, встановлено порядок користування квартирою та виділено в окреме користування позивачу кімнату площею 9,9 кв.м., а їй разом з дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 залишив у користування жилі кімнати 19,2 та 11,7 кв.м. Кухонну кімнату, ванну кімнату, вбиральню та коридор залишив у спільному користуванні. З дня набрання законної сили вказаним рішенням суду позивач користується виділеною йому кімнатою, поставив туди замок, щоб ніхто не мав доступу до його кімнати. Позивач має ключі до вхідних дверей спільної квартири та вільно розпоряджається і користується своєю часткою. Вона дійсно має у власності 1/5 частку квартири. Про те, зобов`язання виплатити позивачу компенсації в сумі зазначеній позивачем завдасть їй істотної шкоди, оскільки вона не зможе виплатити таку суму об`єктивно. Вона є пенсіонером, додатково ніде не працює. Сума пенсії становить 6100 грн у місяць. Тому рішення про стягнення з неї коштів становитиме для неї надмірний тягар, суперечитиме принципу пропорційності цивільного судочинства та порушення розумного балансу приватних інтересів.

Відповідач ОСОБА_6 у своєму відзив також просив відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що рішення про стягнення з нього коштів на користь позивача становитиме йому надмірний тягар, суперечитиме принципу пропорційності цивільного судочинства та порушення розумного балансу приватних інтересів. Зазначив, що є військовослужбовцем, проходить військову службу. Проте витрачає значні кошти на лікування після отриманого поранення.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, які є аналогічними за змістом до обставин, викладених у відзиві ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Окремо зазначила, що вона працює у ФОП ОСОБА_8 на посаді продавця-консультанта та отримує заробітну плату щомісячно у сумі 5 876 грн іншого доходу немає, тому не може сплатити суму компенсації.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. У своїх поясненнях послався на обставини, викладені у позові. Додатково пояснив, що діти з дружиною вигнали його з квартири АДРЕСА_1 у 2009 році. З того часу у квартирі не проживає, лише заходить 1 раз на місяць чи два, щоб забрати рахунки на оплату комунальних платежів. Має кімнату, яку виділив йому суд у користування, проте не може вільно розпоряджатись і користуватись цією кімнатою, оскільки інші приміщення, коридор, ванна кімната та кухня залишаються у спільному користуванні усіх інших власників. Коли він заходить до квартири його починають ображати. Колишня дружина постійно провокує конфлікти. Він має інше житло, яке придбав у кредит і йому необхідні кошти, щоб сплачувати цей кредит.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. У своїй заяві ОСОБА_4 зазначила обставини, аналогічні за змістом до обставин, викладених у відзивах на позов відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 також зазначила, що не має об`єктивної можливості виплатити стягувану суму позивачу, оскільки не має постійного місця роботи та доходів. У разі неможливості сплатити нею коштів за частку позивача, останній зможе поставити питання про звернення стягнення на її частку квартири і вона зможе залишитись без житла.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши письмові докази суд встановив наступні обставини.

Копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 25.02.2008 року підтверджується, що трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по 1/5 частці кожному.

Копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 22.09.2022, підтверджується, що ОСОБА_7 у зв`язку із реєстрацією шлюбу змінила прізвище на Риль. Місто Кузнецовськ Рівненської області перейменоване на місто Вараш Рівненської області, відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19.05.2016 № 1377-VIII.

На підставі викладеного, суд встановив, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по 1/5 частці кожному.

Відповідно до звіту про оцінку майна ПП «Оцінка та консалтинг», ринкова (оціночна) вартість квартири трикімнатної, загальною площею 67,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 становить 2 299 200,00 грн.

В судовому засіданні експерт Хандрусь О.М., кваліфікація якого підтверджується копією сертифікату № 1040 від 11.04.1998 року, будучи попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків підтвердив висновки, викладені у вище зазначеному звіті про оцінку майна.

Беручи до уваги обставини:

-існування рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 20.09.2007 у справі № 469/07 (а.с. 62-63 т.1), яким визначено порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_3 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 .. Зокрема, відповідачу ОСОБА_3 з дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 виділено у користування дві кімнати з балконом, позивачу виділено одну кімнату. Кухонну кімнату, ванну кімнату, вбиральню та коридор залишено у спільному користуванні усіх мешканців;

-розірвання шлюбу між позивач та відповідачем ОСОБА_3 05.07.2007, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с. 64 т.1 );

-місце реєстрації та місце проживання позивача за іншою адресою, а саме по мкр- АДРЕСА_4 з 28.08.2018 року;

-відмова відповідачів врегулювати цей спір, суд доходить висновку обґрунтованості доводів позивача ОСОБА_1 про наявність у нього перешкод у вільному розпорядженні належною йому часткою у спільному майні, а саме щодо її відчуження.

Оскільки квартира, належна сторонам, є трикімнатною, знаходиться на 5 поверсі, перебуває у спільній приватній власності 5 осіб, у рівних частках, тому дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі.

У справі, яка переглядається, позивач ОСОБА_1 ініціював спір про припинення його права власності на 1/5 частину спірної квартири на користь відповідачів та стягнення з останніх компенсації вартості вказаної частки.

У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України, всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України, кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з урахуванням закріплених в пункті 6 статті 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі у справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

У справі, що розглядається, установлено, що між сторонами виник спір щодо розпорядження часткою квартири, виділ в натурі частки квартири, що перебуває у спільній власності сторін, а саме реальний виділ 1/5 частини квартири неможливий, а тому, відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, позивач вправі вимагати стягнення з інших співвласників на його користь грошової компенсації.

Відповідачі у справі ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 не подали доказів про свій майновий стан та про отримувані доходи. Відповідач ОСОБА_5 подала до суду довідку про отриманий дохід за період з січня 2024 до березня 2024 (а.с. 81 т.1), відповідно до якої вона з 01.12.2022 працює у ФОП ОСОБА_8 за основним місцем роботи та займає посаду продавця-консультанта. Проте, зважаючи на те, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_9 , не подала доказів отримання доходів у спільній сумісній власності та доказів про свій майновий стан. Також до суду відповідачами не подано про те, що вони з об`єктивних причин не можуть працевлаштуватись та отримувати дохід. Доводи відповідачів про те, що внаслідок виконання рішення у справі вони можуть втратити право власності на житло є необґрунтованими, оскільки частка у спільній квартирі, на яку вони набудуть право власності є еквівалентною до суми, яка з них стягується і така сума не може бути збільшена та посягати на їхню частку у квартирі.

Таким чином, доводи відповідачів про те, що стягнення з них компенсації за частку позивача у спірній квартирі є для них надмірним тягарем не підтверджується належними та допустимими доказами.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод в статті 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність.

Таким чином, об`єкт спільної власності може бути відчужено з компенсацією кожному власнику його частки, що є прикладом дотримання балансу інтересів усіх співвласників, а тому суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, а саме припинити право ОСОБА_1 на 1/5 частку у праві спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 право приватної спільної часткової власності за кожним на 1/20 частку у квартирі АДРЕСА_1 додатково до їх частки у цій квартирі та стягнути з них компенсацію вартості належної ОСОБА_1 1/5 частки у цій квартирі у сумі 459 840 грн, тобто по 114 960 грн. з кожного.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 46 від 25.03.2024, позивач ОСОБА_1 сплатив 4 598,40 грн судового збору. Також, згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 48 від 11.03.2024, позивач ОСОБА_1 сплатив на ПП Оцінка та консалтинг 3 000,00 грн за надання незалежної оцінки нерухомого майна.

Суд, доходить висновку, що ці витрати пов`язані з розглядом справи. Відповідачі не заявляли клопотання про зменшення витрат та не доводили їх не співмірність.

На підставі ст. 141 ЦПК України, суд доходить висновку про необхідність стягнути з відповідачів у рівних частках на користь позивача витрати зі сплати судового збору та інші судові витрати на загальну суму 6 598,40 грн, тобто з кожного по 1899,40 грн.

Керуючись ст. 319, 358, 364 ЦК України, ст. 81, 141, 258, 259, 263-266 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні, припинення права власності на частку у спільному майні задовольнити повністю.

Припинити право ОСОБА_1 на 1/5 частку у праві спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 право приватної спільної часткової власності за кожним на 1/20 частку у квартирі АДРЕСА_1 додатково до їх частки у цій квартирі.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості належної йому 1/5 частки у квартирі АДРЕСА_1 в розмірі по 114 960 (сто чотирнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору та залучення спеціаліста у сумі по 1 899 (одна тисяча вісімсот дев`яносто дев`ять) грн 60 (шістдесят) грн з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення до Рівненського апеляцiйного суду через Кузнецовський міський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_4 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованаза адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованаза адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованийза адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Повне рішення складене 03.07.2024 року.

Суддя І.Ю. Зейкан