Номер провадження: 22-ц/813/4773/24
Справа № 946/5839/22
Головуючий у першій інстанції Бурнусус О.О.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 946/5839/22

Номер провадження: 22-ц/813/4773/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя - доповідач),

суддів -Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хангельдян К.С..,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідачі - 1) Ізмаїльська міська рада Ізмаїльського району Одеської області, 2) Ізмаїльський міський голова Ізмаїльського району Одеської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, Ізмаїльського міського голови Ізмаїльського району Одеської області про визнання протиправним та скасування наказу щодо застосування дисциплінарного стягнення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Бурнусуса О.О. о 16 годині 07 хвилині 13 лютого 2024 року, повний текст рішення складений 16 лютого 2024 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим 13.03.2023 року позовом, в якому остаточно просить визнати протиправним та скасувати розпорядження Ізмаїльського міського голови Ізмаїльського району Одеської області ОСОБА_2 № 288-к від 13.07.2022 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до директора комунальної установи «Ізмаїльський архів» ОСОБА_1

ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги тим, що 13.07.2022 року Ізмаїльським міським головою Ізмаїльського району Одеської області ОСОБА_2 відносно позивача було винесено розпорядження про притягнення до відповідальності № 288-к від 13.07.2022 року. Згідно цього наказу позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Позивач з наказом не згодний, оскільки оскаржуване розпорядження прийняте відповідачем на підставі неперевіреної жодним чином інформації, яка не підтверджена будь-якими належними, допустимими та достовірними доказами. Відсутні докази того, що при накладенні на позивача дисциплінарного стягнення міський голова встановлював факти перевищення службових повноважень, а також факти грубих порушень статуту установи, колективного договору, норм етики та поведінки посадової особи місцевого самоврядування. Не були перевірені відповідні факти і не були встановлені їх причини. Не перевірені наявні повноваження та обов`язки позивача, не було встановлено його вини, при прийнятті рішення. Не визначено ступень тяжкості і заподіяної шкоди, обставин, за яких мали місце, викладені у доповідних записках обставини. Не враховано попередню роботу позивача.

Відтак вважає, що накладення на позивача дисциплінарного стягнення відбулося виключно на підставі припущень, що викладені у доповідних записках (Т. 1, а. с. 1 - 5, 125 - 129).

Позиція відповідача в суді першої інстанції

У відзиві на позову заяву Ізмаїльська міська рада просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача вказує на те, що на момент застосування дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 був директором комунальної установи «Ізмаїльський архів» на підставі відповідного контракту з Ізмаїльським міським головою. Для перевірки фінансово-господарської діяльності, правильності нарахування заробітної плати комунальної установи «Ізмаїльський архів» за 2021 р. та січень-квітень 2022 р. до установи були направлені співробітники Управління культури і туризму, якими була проведена перевірка з 25.05.2022 року по 24.06.2022 року з відома директора КУ «Ізмаїльський архів» ОСОБА_1 та в присутності бухгалтера ОСОБА_3 .. За підсумками перевірки було складено акт від 29.06.2022 року № 1, яким були встановлені грубі порушення фінансової дисципліни, що призвели до втрат на загальну суму - 34 514,57 грн., згодом сума була відкоригована у бік зменшення та становить - 26 924,79 грн..

У зв`язку з виявленими порушеннями фінансово-господарської діяльності директором КУ «Ізмаїльський архів» ОСОБА_1 , що призвели до фінансових втрат установою, фінансовим управлінням була направлена на ім`я міського голови службова записка № 1-19/206 від 08.07.2022 року з рекомендацією застосувати дисциплінарне стягнення до директора КУ «Ізмаїльський архів» ОСОБА_1 за перевищення ним службових повноважень, грубі порушення статуту установи, колективного договору, контракту, які призвели до фінансових втрат установою, що стало підставою для прийняття міським головою розпорядження № 288-к від 13.07.2022 р. про застосування дисциплінарного стягнення до директора КУ «Ізмаїльський архів» ОСОБА_1 , яким була оголошена догана ОСОБА_1 , директора КУ «Ізмаїльський архів», за перевищення ним службових повноважень, грубі порушення статуту установи, колективного договору, контракту, які призвели до фінансових втрат установою (Т. 1, а. с. 134 - 136).

Ізмаїльський міський голова Ізмаїльського району Одеської області Абрамченко А.В. у відзиві на позовну заяву просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Доводи відзиву збігаються із доводами, викладеними у відзиві Ізмаїльської міської ради (Т. 1, а. с. 142 - 144).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні вищевказаного позову ОСОБА_1 ..

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що директором КУ «Ізмаїльський архів» ОСОБА_1. була порушена фінансова дисципліна, допущено перевищення повноважень та грубі порушення Статуту, Колективного договору, які призвели до фінансових втрат на загальну суму - 26 924,79 грн..

Відповідачем належним чином обґрунтовано застосування до позивача дисциплінарного стягнення, а відтак відсутні підстави визнання незаконним та скасування розпорядження Ізмаїльського міського голови Ізмаїльського району Одеської області № 288-к від 13.07.2022 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до директора комунальної установи «Ізмаїльський архів» ОСОБА_1 » (Т. 2, а. с. 40 - 44).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 лютого 2024 року. Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовну заяву.

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено з судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) судом першої інстанції не було враховано, що відповідно до службової записки №67 від 04.07.2022 року позивач заперечував проти складеного Акту №1 від 29.06.2022 року про результати перевірки фінансово-господарської діяльності, правильності нарахування заробітної плати працівникам комунальної установи «Ізмаїльський архів» за 2021 рік та січень-квітень 2022 рік, в результаті чого його було відкореговано. Не враховано судом першої інстанції його службові записки, за якими останній звертався до міського голови щодо необхідності змін у штатному розписі комунальної установи, необхідності проведення додаткового фінансування; 2) судом не враховано протиріччя Акту №1 та Акту №2 «Про результати перевірки фінансово-господарської діяльності, правильності нарахування заробітної плати КУ «Ізмаїльський архів». Відповідачем не було надано розрахунку безпідставно нарахованої та виплаченої премії керівнику КУ «Ізмаїльський архів» за січень-лютий 2022 рік; 3) не прийнято до уваги наявність у позивача прав щодо розпорядження коштами КУ, які залишаються в установі та спрямовуються на досягнення статутних завдань, соціальних та інших результатів, без мети одержання прибутку. Ні статутом, ні контрактом не передбачено заборони у директора на проведення соціальних виплат, а саме - надання матеріальної допомоги робітникам (Т. 2, а. с. 46 - 54).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.04.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 лютого 2024 року (Т. 2, а. с. 72 - 72 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.05.2024 року призначено розгляд справи у приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 2, а. с. 79).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.05.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Димченка Костянтина Геннадійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.05.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.05.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Димченка Костянтина Геннадійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, викладення учасниками справи своєї правової позиції у заявах по суті справи, достатню наявність у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Відповідно до розпорядження Ізмаїльського міського голови Ізмаїльського району Одеської області № 288-к від 13.07.2022 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до директора комунальної установи «Ізмаїльський архів» ОСОБА_1 » було оголошено догану ОСОБА_1 , директору комунальної установи «Ізмаїльський архів», за перевищення ним службових повноважень, грубі порушення статуту установи, колективного договору, контракту, які призвели до фінансових втрат установою.

Згідно з актом № 1 від 29.06.2022 року про результати перевірки фінансово-господарської діяльності, правильності нарахування заробітної плати комунальної установи «Ізмаїльський архів» за 2021 р. та січень-квітень 2022 р., відповідно до направлення фінансового управління Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 5 від 16.05.2022 року працівниками управління культури і туризму Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області було проведено перевірку фінансово-господарської діяльності, правильності нарахування заробітної плати комунальної установи «Ізмаїльський архів» за 2021 р. та січень-квітень 2022 р., перевірка була проведена з 25.05.2022 року по 24.06.2022 року. За підсумками перевірки виявлені грубі порушення фінансової дисципліни та статуту установи, а саме план фінансово-господарської діяльності КУ «Ізмаїльський архів» на 2021-2022 роки, штатний розпис КУ «Ізмаїльський архів» на 2021-2022 роки не затверджені в установленому статутом КУ «Ізмаїльський архів» порядку, в порушення пункту 1 додаткової угоди про внесення змін до контракту з директором КУ «Ізмаїльський архів» ОСОБА_1 від 16 січня 2019 року у відомості нарахування заробітної плати за січень-лютий 2022 року по загальному фонду директору установи ОСОБА_1 безпідставно нарахована та виплачена премія за фактично відпрацьований час у розмірі 100% окладу без розпорядження міського голови, що привело до переплати бюджетних коштів на загальну суму 7969,27 грн., в тому числі по КЕКВ 2110 -7351,05 грн. та КЕКВ 2120 -618,22, у відомостях нарахування заробітної плати за січень-березень 2022 року працівника установи ОСОБА_4 було проведено неправомірне нарахування та виплата зайво нарахованих коштів, згідно наказу директора установи № 46 від 31.12.2021 року на загальну суму 5400,70 грн., у відомості нарахування заробітної плати за квітень 2022 року була нарахована та виплачена матеріальна допомога працівникам установи, однак виплата матеріальної допомоги не передбачена колективним договором, статутом установи, що призвело до переплати коштів спеціального фонду у сумі 21144,60 грн. Вказують, що зазначені в акті порушення стали результатом неправомірних дій директора КУ «Ізмаїльський архів» ОСОБА_1 (порушення статуту установи, колективного договору, контракту), який перевищив свої службові повноваження, що в свою чергу призвело до фінансових втрат установою на загальну суму 34514,57 грн.

Відповідно до службової записки № 67 від 04.07.2022 року, складеної директором КУ «Ізмаїльський архів» ОСОБА_1 , позивач заперечував проти складеного акту № 1 від 29.06.2022 року про результати перевірки фінансово-господарської діяльності, правильності нарахування заробітної плати комунальної установи «Ізмаїльський архів» за 2021 р. та січень-квітень 2022 р., та просив його анулювати.

Враховуючи службову записку від 04.07.2022 року вказаний акт № 1 від 29.06.2022 року про результати перевірки фінансово-господарської діяльності, правильності нарахування заробітної плати комунальної установи «Ізмаїльський архів» за 2021 р. та січень-квітень 2022 р. був відкоригований актом № 2 від 07.07.2022 року про результати перевірки фінансово-господарської діяльності, правильності нарахування заробітної плати комунальної установи «Ізмаїльський архів» за 2021 р. та січень-квітень 2022 р. в якому зазначається, фінансові втрати установи складають 26 924,79 грн., замість раніше визначеної суми у розмірі 34 514,57 грн.

Згідно до службової записки № 1-19/206 від 08.07.2022 року, складеної начальником фінансового управління Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області Вербицькою Т. на ім`я Ізмаїльського міського голови ОСОБА_2 , просить на підставі перевірки проведеної з 25.05.2022 року по 24.06.2022 року застосувати дисциплінарне стягнення до директора КУ «Ізмаїльський архів» ОСОБА_1 за перевищення ним службових повноважень, грубі порушення статуту установи, колективного договору, контракту, які призвели до фінансових втрат установою.

Згідно до розпорядження Ізмаїльського міського голови Ізмаїльського району Одеської області № 7р від 13.01.2022 року «Про преміювання керівника комунальної установи «Ізмаїльський архів ОСОБА_1 за підсумками роботи за грудень 2021 року» вирішено преміювати керівника комунальної установи «Ізмаїльський архів» ОСОБА_1 за підсумками роботи за грудень 2021 року в розмірі 100% нарахованої заробітної плати за посадовим окладом з урахуванням фактично відпрацьованого часу, комунальній установі «Ізмаїльський архів» виплатити ОСОБА_1 100% премії за рахунок коштів загального фонду міського бюджету.

Згідно до службової записки № 25 від 01.02.2022 року, складеної директором КУ «Ізмаїльський архів» ОСОБА_1 , він повідомляє Ізмаїльського міського голову ОСОБА_2 про наявність виробничої необхідності у змінах у штатному розписі, а саме переведення архівіста на посаду заступника директора з 01.01.2022 року та просить письмової згоди такої зміни штатного розпису без змін запланованого фінансування установи на 2022 рік, прийнятого останньою сесією міської ради у 2021 році.

Відповідно до листа № 45 від 15.04.2022 року, надісланого директором КУ «Ізмаїльський архів» ОСОБА_1. Ізмаїльському міському голові ОСОБА_2 , повідомляється, що заробітна плата установи за 2 місяці (січень-лютий) 2022 року не профінансована.

Згідно до службової записки № 52 від 04.05.2022 року, складеної директором КУ «Ізмаїльський архів» ОСОБА_1 , він повідомляє Ізмаїльського міського голову ОСОБА_2 , що усне розпорядження від 28.04.2022 року щодо приведення штатного розпису згідно з вимогами фінансового управління нашою установою виконано та затверджено відповідними службами виконкому.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннямич. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволені позовних вимог.

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі, застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Положеннями статті 3 КЗпП України визначено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.

Стаття 150 КЗпП України передбачає, що дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством

Відповідно до положень ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру, який полягає у негативній оцінці і засудженні поведінки працівника у трудовому колективі. У трудовому законодавстві немає обмежень щодо підстав та періодичності застосування догани як дисциплінарного стягнення.

Згідно з частинами першою та другою статті 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.

Відповідно до статті 149 КЗпП, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Таким чином, в силу ст. ст. 147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення (ч. 1 ст. 149 КЗпП України).

Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни.

Відмова працівника дати письмові пояснення не перешкоджає накладенню на працівника відповідного стягнення.

Відповідно до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" (з наступними змінами), при розгляді судами справ щодо накладення дисциплінарних стягнень судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для накладення стягнення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховувались обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани є різновидом відповідальності у сфері трудових правовідносин, адже тягне для працівника певні негативні наслідки, в тому числі позбавлення премії, звільнення та інше. Тому, в таких правовідносинах застосовуються загальні положення для притягнення винуватої особи до відповідальності, які передбачають необхідність вини працівника у формі умислу або необережності за порушення чітких положень правил внутрішнього трудового розпорядку (трудової дисципліни) або виробничої дисципліни, а також формування у наказі об`єктивної сторони - суті правопорушення.

В цьому випадку застосовується презумпція правомірної поведінки працівника, що полягає в обов`язку працедавця довести належними та достатніми доказами законність звинувачення працівника в порушенні тих чи інших правил та накладення на нього стягнення.

Отже, тягар доведеності правомірності накладення стягнення на працівника та виконання при цьому працедавцем передбачених КЗпП України трудових обов`язків під час судового розгляду спору покладається саме на власника або на уповноважений ним орган.

Крім того, застосування догани вимагає від роботодавця чіткого дотримання загального порядку застосування дисциплінарних стягнень, встановленого законодавством, та забезпечення достатніми доказами для переконання стороннього наглядача, в тому числі суду, у законності та неупередженості накладеного стягнення.

Так, згідно зі статтею 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

На роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

У статті 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, працівнику комунальної установи ОСОБА_4 в результаті безпідставного завищення посадового окладу заробітна плата за період січень-березень була нарахована та виплачена виходячи з посадового окладу заступника директора у розмірі - 6 567,00 (сума до видачі - 8 986,94 грн), а не архівіста І категорії, посаду якого вона займає та посаду заступника директора вона ніколи не займала, що призвело до переплати бюджетних коштів на загальну суму - 5 400,70 грн.. Цей факт позивачем не заперечується, однак останній зазначає, що в нього була усна домовленість з Ізмаїльським міським головою ОСОБА_2 щодо затвердження нового штатного розпису та переведення ОСОБА_4 на посаду заступника директора, однак жодних належних та допустимих доказів цього позивач не надав.

Згідно до наказу директора КУ «Ізмаїльський архів» ОСОБА_1 № 46 від 31.12.2021 року ,було затверджено та введено в дію з 01.01.2022 року новий штатний розпис КУ «Ізмаїльський архів» та затверджено на посаду заступника директора - ОСОБА_4 .

Так згідно до п. 5.6.2 Статуту КУ «Ізмаїльський архів» затвердження організаційної структури, штатного розпису та чисельності працівників Установи відноситься до компетенції інших виконавчих Органів управління (виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, Ізмаїльського міського голови).

Таким чином, затвердження штатного розпису не відноситься до компетенції директора КУ «Ізмаїльський архів», а до компетенції виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, Ізмаїльського міського голови, однак директором КУ «Ізмаїльський архів» в порушення п. 5.6.2 було затверджено новий штатний розпис, в якому було вказано ОСОБА_4 , як заступника директора. Жодних інших дій щодо переведення (призначення) ОСОБА_4 на нову посаду проведено не було, лише виплачувався посадовий оклад заступника директора, що призвело до переплати бюджетних коштів.

Згідно з наказом директора КУ «Ізмаїльський архів» ОСОБА_1 № 14 від 20.04.2022 року, у зв`язку з відсутністю фінансування виконкомом Ізмаїльської міської ради оплати праці працівників КУ «Ізмаїльський архів» за березень 2022 року, особливими умовами під час воєнного стану у державі ним було вирішено оказати матеріальну допомогу архівісту І категорії, архівістам, зберігачу фондів, реставратору, прибиральниці службових приміщень у розмірі 3000 грн.

Однак відповідно до п. 2.2 Наказу Міністерства юстиції України № 3327/5 від 15.11.2011 року «Про умови оплати праці працівникам архівних установ на основі єдиної тарифної сітки» працівникам надається матеріальна допомога, утому числі на оздоровлення, у сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік, крім матеріальної допомоги на поховання у межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисі. Відповідно до п.3.5.5. Колективного договору КУ «Ізмаїльський архів» виплата матеріальної допомоги на оздоровлення здійснюється при наданні працівнику чергової відпустки в розмірі посадового окладу у межах фонду заробітної плати, затвердженого у кошторисі.

Тобто цими нормами не передбачено надання будь-якої іншої матеріальної допомоги при наявності матеріальної допомоги на оздоровлення. Однак директор КУ «Ізмаїльський архів» ОСОБА_1 порушуючи вимоги Колективного договору та Наказу Міністерства юстиції України № 3327/5 від 15.11.2011 року приймає наказ № 14 від 20.04.2022 року, на підставі якого безпідставно була нарахована та виплачена за квітень 2022 року працівникам установи матеріальна допомога у розмірі 3000 грн., що призвело до переплати коштів на суму 21 144 ,60 грн.

Також, було з`ясовано, що була здійснена переплата премії керівнику КУ «Ізмаїльський архів» ОСОБА_1 за січень - лютий 2022 року на загальну суму 379,49 грн.

Відповідно п. 2.2. Положення про преміювання працівників КУ «Ізмаїльський архів», право на преміювати директора має міський голова Ізмаїльського виконкому.

Відповідно до п. 6 Контракту від 20.01.2022 року, п. 7.2 Статуту Директор здійснює поточне (оперативне) керівництво установою, організовує її виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань установи, передбачених законодавством, статутом установи та контрактом.

Відповідно до п.7 Контракту директор забезпечує складання в установленому порядку річного фінансового плану і кошторису установи з щомісячною розбивкою на кожний наступний рік та подає їх на затвердження Роботодавцю.

Відповідно до п.7.3.17 Статуту директор установи готує пропозиції щодо організаційної структури, штатного розпису та чисельності працівників установи та подає їх на затвердження виконавчому комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області.

Відповідно до п.7.3.7 Статуту директор несе персональну відповідальність за результати діяльності установи.

Відповідно до п.7.3.18 директор розпоряджається в установленому порядку майном, коштами установи, відповідає за дотримання фінансової дисципліни, збереження та розвиток матеріально-технічної бази установи.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, належним чином оцінивши докази подані сторонами, дійшов обгрунтованого висновку про те, що директором КУ «Ізмаїльський архів» ОСОБА_1 була порушена фінансова дисципліна, перевищення повноважень, грубі порушення Статуту та Колективного договору, які призвели до фінансових втрат на загальну суму 26 924,79 грн.

Відповідачем належним чином обґрунтовано застосування до позивача дисциплінарного стягнення, а відтак відсутні підстави визнання незаконним та скасування розпорядження Ізмаїльського міського голови Ізмаїльського району Одеської області № 288-к від 13.07.2022 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до директора комунальної установи «Ізмаїльський архів» ОСОБА_1 ».

Ураховуючи встановлений факт порушення позивачем трудової дисципліни, перевіривши повноваження відповідача на застосування дисциплінарного стягнення, порядок його накладення, а також з огляду на те, що в оскаржуваному наказі про оголошення догани зазначено, за які порушення накладено дисциплінарне стягнення, інформацію, на підставі яких статей КЗпП України накладено дисциплінарне стягнення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 та правомірність дій відповідача при застосуванні оспорюваного виду дисциплінарного стягнення, який їх довів. А тому доводи апеляційної скарги про недоведеність вини позивача у вчиненні відповідного проступку є безпідставними.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є недоведеними, тому вона підлягає залишенню без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 01 липня 2024 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе