Справа № 523/2325/24
Провадження №2-о/523/181/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань Бєлік Л.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: КП «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересована особа КП «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради. В обґрунтування заяви заявник зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті матері відкрилась спадщина на частинку квартири АДРЕСА_1 .

Заявник зазначає, що звернувшись до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з підстав того, що прізвище її матері у свідоцтві про право власності на житло зазначено як « ОСОБА_3 », а згідно паспорта громадянина України та свідоцтва про смерть прізвище матері зазначено, як « ОСОБА_4 », зазначені розбіжності є перешкодою в отримані свідоцтва про право на спадщину.

На підставі викладеного заявник просить встановити факт належності ОСОБА_2 Свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.02.1998 року № 12-13701 Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, яке видане на ім`я « ОСОБА_5 п ОСОБА_6 ».

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2024 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилась, при цьому звернулась із заявою про можливість розгляду справи за її відсутності, в якій зазначила про підтримку вимог та просила заяву задовольнити (а.с.22).

Заінтересована особа: КП «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради про час та місце слухання справи повідомлена (а.с.18; 21), представник третьої особи до суду не з`явився, про причини не явки суду не повідомив.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв`язку з викладеним та з урахуванням заяви заявника щодо розгляду справи за її відсутності, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи у відсутність сторін.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, докази надані заявником на підтвердження обставин зазначених в заяві, копію спадкової справи, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Стаття 315 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

У заяві про встановлення юридичного факту, заявник просить встановити факт належності спадкодавцю правовстановлюючого документа: Свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.02.1998 року № 12-13701 Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, яке видане на ім`я « ОСОБА_5 п ОСОБА_6 », оскільки встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадкових прав.

Судом досліджується свідоцтво про право власності на житло від 17 лютого 1998 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, згідно якого квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в рівних частках.

Свідоцтво видане на підставі розпорядження від 17.02.1998 року № 113748 (а.с.9).

Заявник зазначає, що у свідоцтві про право власності прізвище її матері помилково зазначено, як « ОСОБА_3 » (рос.), що й стало підставою звернення до суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 976 (а.с.8).

Згідно паспорта громадянина України останній видано на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Також, згідно свідоцтва про народження встановлено, що ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками зазначені: ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (а.с.6).

Судом досліджується копія постанови приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гайдаржи Є.О. згідно якої, за заявою доньки померлої ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири - відмовлено. Підставою відмови у видачі свідоцтва про право власності на квартиру приватним нотаріусом зазначено, що документ, який посвідчує право власності спадкодавця на квартиру позбавляє нотаріуса встановити факт належності нерухомого майна спадкодавцю, оскільки у вказаному свідоцтві прізвище спадкодавця значиться, як « ОСОБА_10 », а свідоцтво про смерть видане на ім`я « ОСОБА_4 » (а.с.11).

Положеннями ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Приписами п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає справи про належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документу який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту.

У даному конкретному випадку, виключним способом захисту прав заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності ОСОБА_2 Свідоцтва про право власності на житло.

З огляду на викладені обставини та норми матеріального права, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази в їх сукупності вказують на можливість задоволення заяви ОСОБА_1 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Керуючись ст.ст.76, 81, 89, 247, 258-259, 263-265, 273, 315, 319, 354-355,пп.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: КП «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документа Свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.02.1998 року № 12-13701 Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, яке видане на ім`я « ОСОБА_5 п ОСОБА_6 ».

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 09.04.2024 року.

Суддя: