УХВАЛА

02 червня 2024 року

м. Київ

справа № 554/4446/16

провадження № 61-6186ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційні скарги ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 31 жовтня 2022 року, додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 березня 2023 року, постанову Полтавського апеляційного суду від 14 березня 2024 року та додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 09 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, скасування запису про реєстрацію права власності,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про припинення права власності на гараж та визнання права власності.

21 січня 2021 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, скасування запису про реєстрацію права власності

Рішенням від 31 жовтня 2022 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 14 березня 2024 року, Октябрський районний суд м. Полтави відмовив у задоволенні первісного позову. Зустрічну позовну заяву задовольнив. Скасував запис про реєстрацію права власності на гараж № НОМЕР_1 , що по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , вчинений згідно з рішенням Октябрського районного суду м. Полтави № 554/4446/16-ц від 16 червня 2016 року. Зобов`язав ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні гаражем № НОМЕР_1 , що по АДРЕСА_1 шляхом його звільнення та передачі гаражу ОСОБА_2 .

Додатковим рішенням від 17 березня 2023 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 09 травня 2024 року, Октябрський районний суд м. Полтави стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.

У квітні 2024 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 31 жовтня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 14 березня 2024 року.

Ухвалою від 17 травня 2024 року Верховний Суд залишив касаційну скаргу без руху та надав строк для усунення недоліків, а саме для надання належним чином оформленої касаційної скарги та її копій відповідно до кількості учасників справи, а також доказів сплати судового збору.

У червні 2024 року до суду надійшли матеріали, якими недоліки скарги усунуто у повному обсязі.

Також у червні 2024 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 березня 2023 року та додаткову Полтавського апеляційного суду від 09 травня 2024 року.

Вивчивши касаційні скарги та додані до них матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на такі обставини.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

22 листопада 2023 року Конституційний Суд України у рішенні у справі № 10-р(II)/2023 визнав пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України таким, що відповідає Конституції України (є конституційним).

Конституційний Суд України керувався тим, що у касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених ЦПК України (абзац четвертий пункту 7.5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом первісного позову у цій справі є вимоги про визнання права власності, а зустрічного - про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, скасування запису про реєстрацію права власності. Ціна позову у цій справі заявлена у розмірі 266 270,00 грн, тобто станом на 01 січня 2024 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який становить 3 028,00 грн.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до винятків з цієї категорії спорів, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Урахувавши предмет позову, оскаржувані судові рішення, прийняті у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційні скарги не містять посилань на виняткові обставини, які можуть слугувати підставою для перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених у справі з ціною позову, нижчою суми двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі потребує належних, фундаментальних обґрунтувань.

З врахуванням наведених доводів, Верховний Суд визнає, що винятки, зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником ненаведені, а колегія суддів наявність таких винятків не встановила.

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу rаtione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням того, що заявник подав касаційні скарги на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 31 жовтня 2022 року, додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 березня 2023 року, постанову Полтавського апеляційного суду від 14 березня 2024 року та додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 09 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, скасування запису про реєстрацію права власності.

Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров