Справа №2-5552/10
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді -Букіної О.М.,

при секретарі-Кавун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» про заміну стягувача у виконавчих листах по цивільній справі № 2-886/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

До суду 04.10.2021 надійшла вказана заява, у якій заявник просить: замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» у виконавчих листах, виданих на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26.12.2011 у справі № 2-886/11 за позовом ПАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що вказаним заочним рішенням стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним довогором № 44174-КМК-07 від 21.12.2007 у розмірі 1244708,19 грн та судові витрати.

На підставі цього рішення судом видано виконавчі листи щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно з витягами з АСВП відомості про наявність виконавчих проваджень за виконавчими листами № 2-886/11 відсутні.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 31.01.2014 замінено вибулого стягувача ПАТ «Кредитпромбанк» на нового ПАТ «Дельта Банк».

24.05.2019 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Гефест» укладено Договір № 1436/К купівлі-продажу майнових прав, відповідно до п.п. 1.1 якого ПАТ «Дельта Банк» передає у власність ТОВ «ФК «Гефест» права вимоги, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, серед яких права вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які виникли на підставі Кредитного договору №44174-КМК-07 від 21.12.2007 та Договору іпотеки № 44174-ПМК/1-07 від 21.12.2007.

Посилаючись на ст. 512, 514 ЦК України, ст.442 ЦПК України заявник як правонаступник кредитора звернувся до суду із заявою про надання йому статусу стягувача у виконавчому документі.

Зважаючи на викладене вище просить заяву задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

06.10.2021 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

04.06.2024 на запит суду надійшли витребувані матеріали цивільної справи № 2-886/11 для дослідження.

Заявник у прохальній частині заяви про заміну стягувача у виконавчому листі просив здійснювати розгляд справи за відсутності його представника.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином, будь-яких заяв/клопотань до суду не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Тому, зважаючи на положення абз. 2 ч. 3 ст. 442 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справи за їхньої відсутності, оскільки неявка вказаних осіб не є перешкодою для розгляду поданої заяви.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов такого висновку.

Встановлено, що заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 26.12.2011 за результатами розгляду цивільної справи № 2-886/11 позов ПАТ «Кредитпромбанк»» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 44174-КМК-07 від 21.12.2007 задоволено.

Рішення набрало законної сили 17.04.2012.

14.06.2012 Солом`янським районним судом видано виконавчий лист у вказаній справі про стягнення заборгованості з ОСОБА_1

04.07.2012 на підставі виконавчого листа № 2-886, виданого 14.06.2012 (боржник ОСОБА_1 ), державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Благородним Б.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 33226483.

09.10.2015 виконавчий лист № 2-886, виданий 14.06.2012 (боржник ОСОБА_1 ), згідно з п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 повернуто стягувачу, оскільки ним не здійснено авансування витрат на проведення виконавчих дій. Стягнення по даному виконавчому провадженню не проводилося.

Також 14.06.2012 Солом`янським районним судом видано виконавчий лист у вказаній справі про стягнення заборгованості з ОСОБА_2

07.08.2014 на підставі виконавчого листа № 2-886, виданого 14.06.2012 (боржник ОСОБА_2 ), державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві Подпоріним Р.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1.

З листа Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 23.11.2017 №109952 вбачається, що 16.10.2014 державним виконавцем на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 - у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезьтатними, - винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 31.01.2014 стягувача ПАТ «Кредитпромбанк» у справі за позовом ПАТ «Кредитпромбанк»» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором замінено на ПАТ «Дельта Банк».

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.12.2017 поновлено ПАТ «Дельта Банк» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-886/11, виданого 14.06.2012.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15.03.2024 у задоволенні заяви ПАТ «Дельтабанк» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_2 у цивільній справі № 2-886/11, відмовлено.

04.10.2021 заяник звернувся до суду із заявою, що розглядається, про заміну стягувача у виконавчих листах щодо боржника ОСОБА_1 та щодо боржника ОСОБА_2 .

Необхідність такої заміни заявник обґрунтовує тим, що є правонаступником ПАТ «Дельта Банк».

Судом встановлено, що 24.05.2019 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Гефест» укладено Договір № 1436/К купівлі-продажу майнових прав, відповідно до п.п. 1.1 якого ПАТ «Дельта Банк» передає у власність ТОВ «ФК «Гефест» права вимоги, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, зокрема, право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або на інших підставах, наведених у Додатку №1 до цього Договору.

Додаток №1 до Договору №1436/К купівлі-продажу майнових прав містить інформацію про передачу прав вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що виникли на підставі Кредитного договору №44174-КМК-07 від 21.12.2007 та Договору поруки № 44174-ПМК/1-07 від 21.12.2007.

Згідно з друкованими принт-скринами результатів пошуку в Автоматизованій системі виконавчого провадження за прізвищем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , станом на 24.09.2011 записів про виконавчі провадження щодо вказаних осіб не знайдено.

Частиною 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Під правонаступництвом у виконавчому провадженні розуміється заміна однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав і обов`язків від правопопередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брала участь у виконавчому провадженні. Підставою правонаступництва є, зокрема, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній на час постановлення оскаржених ухвал редакції) за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 06.11.2019 у справі №456/6160/13.

На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містять процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 55 цього Кодексу.

У постановах від 21 березня 2018 року у справі №6-1355/10, провадження №61-12076св18, і від 09 грудня 2019 року у справі №2-3627/09, провадження №61-16520сво18, Верховний Суд дійшов висновку, що заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 55 ЦПК України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 442 ЦПК України.

Аналогічні за змістом висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 жовтня 2022 року у справі №2-846/08 (провадження №61-16235св21).

Відповідно до ч.5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Разом з цим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 лютого 2022 року у справі №2-7763/10 вказала, що враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва у закритому виконавчому провадженні заявник має здійснювати процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати це в комплексі. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Крім того, відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-УІІІ (аналогічні положення були закріплені у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-ХІУ) виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє добровільно або під примусом дії на виконання рішення суду. Згідно з вимогами статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судовою рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем, без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-УІІІ, пункт 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-ХІУ).

Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, яке є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Така позиція викладена у Постанові Верховного Суду у справі №910/10031/13 від 25 червня 2019.

Згідно з ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ "Про виконавче провадження" виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відомості щодо звернення цих виконавчих листів до виконання відсутні.

Встановлено, що строк пред`явлення виконавчих листів № 2-886/11, виданих 14.06.2012, з урахуванням поновлення такого строку ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 21.12.2017, сплив.

Заявник не просить поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Оскільки після спливу строку виконавчого провадження не може вирішуватись питання про заміну стягувача у виконавчому документі, то суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви по цій справі.

Керуючись ст. 55, 260, 269, 270, 353, 354, 442 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» про заміну стягувача у виконавчому листі по цивільній справі № 2-886/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлено 01.07.2024.

Суддя: О.М. Букіна