Справа № 202/1775/23
Провадження № 2/202/500/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 червня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Ульянченко А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

30.01.2023 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з цим позовом до відповідача.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07.06.2023 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.05.2020 року станом на 28.11.2022 року в розмірі 51 065 грн. 42 коп. та судовий збір у розмірі 2 254 грн. 29 коп. (а.с. 51-52).

04.07.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, за результатом розгляду котрої Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська 07.08.2023 року постановлено ухвалу, котрою заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено; скасовано заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07.06.2023 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позову представник АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 19.05.2020 року.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач під час укладення договору шляхом підписання відповідної заяви ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, котрий в подальшому Банком було збільшено до 50 000,00 грн.

Банк виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

У свою чергу, відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 28.11.2022 року заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.05.2020 року становить 60801,23 грн., що складається з: 51065,42 грн. заборгованості за тілом кредиту; 3466,84 грн. заборгованості за нарахованими відсотками; 6268,97 грн. - заборгованості за простроченими відсотками.

Вказану суму, а також витрати по сплаті судового збору, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача на свою користь.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, зазначив, що відповідачу було направлено досудову вимогу.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлений належним чином. Відзиву на позов суду не надав.

В заяві про перегляд заочного рішення зазначив, що банком йому було надано кредитний ліміт у розмірі 50 000 грн., проте позивачем у позові вказане тіло кредиту в розмірі 51 065,42 грн. З наданої позивачем виписки по рахунку, з котрою погоджується він, відповідач, вбачається, що останнє отримання коштів за кредитною карткою відповідачем було здійснено 23.04.2023 року у розмірі 26,50 грн., при цьому залишок після операції склав 49 944,74 грн. Отже, саме ця сума, на думку відповідача, і є тілом кредиту. Сума по тілу кредиту, заявлена позивачем, у розмірі 51 065,42 грн., є не обґрунтованою.

Крім того, як зазначає відповідач, судом при ухваленні заочного рішення не було враховано те, що позивач не має права вимагати сплати кредитних коштів, оскільки строк виконання зобов`язання за кредитним договором не визначений, тобто не настав. Зазначив, що позивачем не виконані вимоги частини 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якої кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, якщо протягом встановленого строку після одержання від кредитодавця повідомлення про повернення кредиту споживач не усуне порушення умов договору. Відповідач зазначає, що він ніяких повідомлень від позивача про дострокове повернення кредиту не отримував.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що відповідно до кредитного договору від 19.05.2020 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 50 000,00 грн.

В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку зазначено, що відповідач згодна із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг.

З доданого банком до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 28.11.2022 року відповідач має заборгованість у загальному розмірі 60 801,23 грн., з яких: 51 065,42 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3 466,84 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 6 268,97 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

На підтвердження умов договору позивач надав суду витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, витяг із Тарифів обслуговування карт.

Крім того, позивачем надано суду довідку, згідно котрої між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір №б/н, за яким відповідачу було надано одну кредитну картку № НОМЕР_1 , дата відкриття 19.05.2020 року, термін дії 01/24, тип картки карта «Універсальна» (а.с. 12).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПРИВАТБАНК" ).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної стави (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 19.05.2020 року базова процентна ставка по кредиту визначена, а саме, тип картки карта «Універсальна» - 43,2% річних.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути з відповідача проценти, за користування кредитом.

Так, позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі, розмір і порядок нарахування вказаних сум, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилається на витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку в редакції на момент підписання заяви, та витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини договору.

У даному випадку витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, який міститься в матеріалах справи, містить підпис відповідача, тому суд вважає, що їх можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.

Крім того, згідно зі статтею 1050 та частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За вимогами статей 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (статті 599 ЦК України).

Згідно із статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Водночас, згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

В пункті 7 витягу з Тарифів зазначено, що споживач має право достроково повернути споживчий кредит без будь-якої додаткової плати, пов`язаної з достроковим поверненням. Договором про споживчий кредит може бути встановлений обов`язок повідомлення кредитодавця про намір дострокового повернення споживчого кредиту з оформленням відповідного документа (а. с. 21-23).

В пункті 2.1.1.6 Умов та Правил надання банківських послуг на дату приєднання та підписання їх клієнтом, підписаних ОСОБА_1 19.05.2020 року, на підставі ст.17 Закону України «Про споживче кредитування» сторони узгодили, що в разі затримання клієнтом сплати частини кредиту та/або процентів, які підлягають сплаті в порядку, передбаченому п.2.1.1.3.1. Договору, щонайменше на один календарний місяць, Банк має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, відсотки за фактичний строк його користування, в повному обсязі, виконати інші зобов`язання за Договором, в тому числі щодо сплати пені, в повному обсязі. При цьому Банк у письмовій формі повідомляє клієнта про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені (а. с. 13-20).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем, всупереч вимогам пункту 2.1.1.6 Умов та Правил надання банківських послуг, на дату приєднання та підписання їх клієнтом, не направлялася на адресу відповідача вимога про дострокове повернення кредиту. Під час розгляду справи також не надано доказів направлення відповідачеві вимоги про дострокове повернення кредиту.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що, не пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту, у АТ КБ «ПриватБанк» не виникло право дострокового повернення кредитних коштів за кредитним договором №б/н від 19.05.2020 року, строк дії якого закінчується у січні 2024 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не було дотримано порядку пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту за кредитним договором №б/н від 19.05.2020 року, а тому суд не вбачає правових підстав для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк».

Оскільки суд дійшов висновку про відмову АТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову, судові витрати відповідно до статті 141 ЦПК України не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст.4,5,12,81,141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромвідмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бєльченко Л.А.