ПОСТАНОВА

Іменем України

28 травня 2024 року м. Кропивницький

справа № 385/1049/23

провадження № 22-ц/4809/601/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Голованя А.М., Письменного О.А..

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , інтереси яких представляє адвокат Величко Костянтин Григорович;

відповідач: ОСОБА_3 , інтереси якої представляє адвокат Волощук В.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2023 року, у складі головуючого судді Венгрина М.В. у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельні ділянки, зобов`язання усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельні ділянки, зобов`язання усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками.

В обґрунтування позову вказували, що між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було досягнуто згоди щодо продажу відповідачкою на користь позивачів земельних ділянок з кадастровим номером :02:000:5005 площею 1,70 га та за кадастровим номером :02:000:1060 площею 3,091 га на території Жакчицької сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області.

Дані правовідносини були оформлені відповідними розписками від 04.06.2014 та від 09.09.2014, складеними та підписаними відповідачкою особисто в присутності позивачів та ОСОБА_4 .

Відповідно до умов угод, що оформлені розписками відповідачка отримала від позивачів грошові кошти за продаж належних їй на праві власності земельних ділянок та зобов`язалась переоформити дані земельні ділянки на позивачів в момент прийняття закону про зняття мораторію на продаж фізичними особами земельних ділянок сільськогосподарського призначення та скласти заповіт на позивачів і передати їм правовстановлюючі документи на ці ділянки. В розписках відповідачка вказала, що в повній мірі усвідомлює значення та зміст своїх дій та отримала грошові кошти в повному обсязі.

Законом України скасовано мораторій на продаж земель сільськогосподарського призначення з 01.07.2021 та з цього часу відповідачка зобов`язана була здійснити оформлення відчуження згаданих земельних ділянок на користь позивачів, які вона фактично продала позивачам раніше, за що отримала грошові кошти.

Проте, станом на час звернення до суду з даним позовом відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків.

Вважали, що відповідачка підтвердила їх статус як документів позикового характеру з обов`язком здійснити конкретні юридичні та інші дії щодо належного виконання розписок в рахунок отриманих грошових коштів.

Просили:

визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 3,091 га з кадастровим номером :02:000:1060, що розташована в Кіровоградській області, Гайворонський район, Жакчицька сільська рада;

визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку загальною площею 1,70 га з кадастровим номером :02:000:5005, що розташована в Кіровоградській області, Гайворонський район, Жакчицька сільська рада;

припинити право власності ОСОБА_3 на спірні земельні ділянки;

зобов`язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перешкоди в користуванні спірними земельними ділянками.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2023 року у задоволенні позову.

Не погодившись із вказаним рішенням суду позивачі подали апеляційні скарги, в якій просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вважають, що є встановленим факт, що відповідачка отримала кошти за продаж спірних земельних ділянок позивачам.

Зазначають, що між сторонами було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов договору, а дана домовленість підтверджується письмовими доказами, де позивачі виконали умови договору про сплату коштів за земельні ділянки, а відповідачка частково виконала умови договору , а саме прийняла кошти та підтвердила прийняття як всього правочину/договору, так і зобов?язань щодо переоформлення права власності на земельні ділянки за позивачами .

Проте, відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення договорів купівлі - продажу.

Представник відповідача подав відзив на апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Вважає, що розписка написана ОСОБА_3 не містить правої природи договору так як є одностороннім актом, оскільки підписана лише однією стороною договору, тобто позивачі не підписували, а тому не можна вважати розписку договором купівлі - продажу.

Крім того зазначає, що договір має бути посвідченим нотаріально, а тому даний договір не створює правових наслідків для сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

Згідно з статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

Згідно з статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України (у редакції, чинній на час укладення розписки) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документа (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Відповідно до статей 6, 627, 628 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Статтею 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.

Згідно ст. 131 ЗК України укладення цивільно-правових угод, що передбачають перехід права власності на земельні ділянки, а також набуття права власності на земельні ділянки за такими угодами здійснюються відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення приватної власності можуть бути відчужені лише за договорами купівлі-продажу, дарування, довічного утримання, спадкового договору, міни, шляхом внесення до статутного (складеного) капіталу чи шляхом звернення стягнення на них.

У відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо умов обігу земель сільськогосподарського призначення» від 31 березня 2020 року з 01 липня 2021 року скасовано мораторій (заборону) на продаж земель сільськогосподарського призначення, крім земель державної і комунальної власності.

Відповідно до змісту ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримання виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора

Згідно частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

Частиною другою статті 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З матеріалів справи вбачається, що згідно інформації Державного земельного кадастру від 15.06.2023 щодо земельної ділянки з кадастровим № :02:000:5005 площею 1,7001 га, що розташована в Кіровоградській області, Гайворонський район, Жакчицька сільська рада, з цільовим призначенням - для ведення особистого сельнського господарства власником такої є ОСОБА_3 .

Згідно інформації Державного земельного кадастру від 15.06.2023 щодо земельної ділянки з кадастровим № :02:000:1060 площею 3,0911 га, що розташована в Кіровоградській області, Гайворонський район, Жакчицька сільська рада, з цільовим призначенням - для ведення особистого сельнського господарства власником такої є ОСОБА_3 .

Дані обставини сторонами визнані і не оспорюються.

Згідно заповіту від 02.06.2014, що посвідчений секретарем Жакчицької сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, зареєстрований в реєстрі за № 28, ОСОБА_3 заповіла земельні ділянки № :02:000:1060 та № :02:000:5005 ОСОБА_2 і ОСОБА_1 в рівних частках.

Зі змісту розписки від 04.06.2014 за підписом ОСОБА_3 вбачається, що вона в присутності ОСОБА_4 отримала грошову суму в розмірі 13000,00 грн в якості оплати за продану нею, належну їй земельну ділянку з кадастровим номером № :02:000:5005 площею 1,7001 га; зобов`язується в момент ратифікації Закону про продаж землі провести процедуру передачі права власності на вказану ділянку, а також оформити заповіт на ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , передати всі оригінали документів, що підтверджують її право власності на землю. Суму отримала від ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в повному обсязі, претензій не має, угоду проводить за власним бажанням без стороннього тиску.

Зі змісту розписки від 09.09.2014 за підписом ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_3 в присутності ОСОБА_4 отримала грошову суму в розмірі 24000,00 грн в якості оплати за продану нею, належну їй земельну ділянку з кадастровим номером № :02:000:1060 площею 3,0911 га; зобов`язується в момент ратифікації Закону про продаж землі провести процедуру передачі права власності на вказану ділянку, а також оформити заповіт на ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , передати всі оригінали документів, що підтверджують її право власності на землю. Суму отримала від ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в повному обсязі, претензій не має, угоду проводить за власним бажанням без стороннього тиску.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що розписки ОСОБА_3 від 04.06.2014 та 09.09.2014 не є договорами позики чи купівлі продажу, чи ознаками зазначених правочинів.

Встановлено, що відповідачкою не було укладено договору купівлі-продажу спірних земельних ділянок у встановленій законом формі, а саме у письмовій формі, які були б посвідчені нотаріально та підписані сторонами цього договору.

Тому слід вважати, що волевиявлення відповідачки на укладення договору купівлі - продажу земельних ділянок - відсутнє, а розписками підтверджено виключно отримання відповідачкою грошових коштів від позивачів, для проведення в майбутньому передачі спірних земельних ділянок у власність позивачам.

Відповідно до статей 6, 627, 628 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 639, 640 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Згідно зі ст. 629, 654 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Вимоги щодо форми окремих договорів купівлі-продажу визначені законодавцем у ст. 657 ЦК України. Відповідно до вказаної правової норми договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

В будь-якому випадку, угода за якою може перейти право власності на земельну ділянку, зокрема договір купівлі-продажу земельної ділянки, окрім заповіту, є двосторонньою угодою, повинна бути укладена в письмовій формі, що передбачає підписання такої обома сторонами, та нотаріально посвідчена.

Отже, власником спірних земельних ділянок є ОСОБА_3 , і вона не укладала договору купівлі -продажу земельних ділянок з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а розписки відповідачки про наміри у майбутньому продати земельні ділянки не є підставою для визнання за позивачами права власності на ці ділянки, оскільки під час дії мораторію земельні ділянки сільськогосподарського призначення були виключені із цивільного обліку як об?єкти матеріального права.

Представником відповідача у відзиві заявлено про відшкодування судових витрат.

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

24.06.2024 - складено постанову.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді А.М. Головань

О.А. Письменний