ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/391/24 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

секретар - Дідух М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Муж Валерія Вікторовича на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 серпня 2023 року, ухвалене суддею Дзюбичем В.Л. у цивільній справі №607/13935/22 за позовом державного підприємства "Сетам" до ОСОБА_1 , третя особа - відділ державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про стягнення заборгованості за зберігання майна,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ДП "Сетам" звернулось до суду із вказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 31 жовтня 2018 року на підставі постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника та акту приймання-передання, в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_3 відділом державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) передано на зберігання ДП "Сетам" транспортний засіб «Ford Sierra», сірого кольору, 1987 року випуску, кузов: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 . В подальшому, виконавче провадження № НОМЕР_3 завершено у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення відповідно до виконавчого документу.

Протягом семи днів з дня завершення виконавчого провадження НОМЕР_4 та станом на 4 жовтня 2022 року ОСОБА_1 не отримував майно у зберігача ДП "Сетам", внаслідок чого за період з 13 березня 2019 року утворилась заборгованість за зберігання майна у сумі 46789,02 грн, з яких: 31010,0 грн - заборгованість за послуги зберігання майна, 3290,00 - 3% річних за користування коштами та 12489,02 грн - втрати від інфляції, яку позивач просив стягнути з відповідача, посилаючись на норми абзацу 12 пункту 5 розділу ІІ, пункти 10- 13 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 серпня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП "Сетам" витрати за зберігання майна за період з 23 березня 2019 року по 4 жовтня 2022 року у розмірі 31010,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП "Сетам" 1644,15 грн судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Муж В.В. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Вказує, що судом невірно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, оскільки 4 вересня 2012 року на підставі довіреності ОСОБА_1 здійснив фактичний продаж автомобіля, який перебував на зберіганні у ДП "Сетам".

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони у судове засідання не з"явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Обставини справи.

31 жовтня 2018 року в рамках виконавчого провадження НОМЕР_4 Відділом державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було описано, арештовано та передано не зберігання Державному підприємству «СЕТАМ» транспортний засіб «Ford Sierra», сірого кольору, 1987 року випуску, кузов: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно інформації у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, станом на 26.07.2023 року транспортний засіб марки «Ford Sierra», 1987 року випуску, кузов НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , з 2008 року зареєстрований за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем АДРЕСА_1 , що підтверджується листом РСЦ ГСЦ МВС в Тернопільській області №31/19-3175 від 26.07.2023 року.

13 березня 2019 року державним виконавцем було завершено виконавче провадження НОМЕР_4 у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення за виконавчим документом.

Із відповіді Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) №58899 від 09.07.2020 на заяву Тернопільської філії ДП «Сетам» від 26.06.2020 вбачається, що відповідно до інформації з автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження за № АСВП НОМЕР_3 від 04.08.2017 з примусового виконання постанови № 217670, виданої Підгаєцьким ВП Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області 11.07.2017, про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 102 грн в дохід держави. 13.03.2019 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за пунктом 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження». 20.11.2019 державний виконавець надіслав вимогу про необхідність забирання боржником транспортного засобу «Ford Sierra 1.8», 1987 року випуску, легковий комбі-В, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні у Тернопільській філії ДП «Сетам», однак на вимогу він не з`явився, причини не повідомив. 20.02.2020 державним виконавцем здійснено вихід за адресою боржника, двері будинку ніхто не відчинив, у зв`язку з цим, того ж дня, боржнику повторно надіслано вимогу боржнику за адресою зазначеною у виконавчому провадженні. 17.06.2020 від ОСОБА_1 на електронну адресу відділу надійшла заява про скасування вимоги державного виконавця до якої було долучено довіреність від 04.09.2012. Із вказаної довіреності стало відомо, що вищевказаний автомобіль продано ОСОБА_2 17.06.2020 державний виконавець перенаправив вимогу ОСОБА_2 , за адресою вказаній у довіреності, однак станом на 09.07.2020 відповідь від останнього у відділ не надходила.

У службовій записці Тернопільської філії ДП «Сетам» зазначено, що станом на 23.02.2022 на зберіганні у філії знаходиться транспортний засіб «Ford Siera», сірого кольору, 1987 року випуску, кузов: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , прийнятий 31.10.2018 від Тернопільського ВДВС ГТУЮ у Тернопільській області, згідно з виконавчим провадженням № НОМЕР_3, яке на час видачі записки є завершеним. Філією неодноразово було надіслано листи до відділу виконавчої служби із проханням про вилучення транспортного засобу із зберігання. 26.02.2020 державний виконавець виніс вимогу, якою зобов`язав передати транспортний засіб боржнику ОСОБА_1 03.03.2020 боржника ознайомлено з листом-претензію та повідомлено, що відповідно до п. 12, 13 Розділу Х Порядку боржник у виконавчому провадженні зобов`язаний отримати майно у зберігача, у разі ж не вчинення ним таких дій витрати на зберігання цього майна покладаються на боржника. У період з 31.10.2018 по 26.02.2020 вищевказаний транспортний засіб не виставлявся на електронні торги та щодо нього не вчинялися жодні дії спрямовані на реалізацію, більше того, після закінчення виконавчого провадження власник не звертався до ДП «Сетам» з вимогою про повернення транспортного засобу, тому просили компенсувати витрати за належне зберігання протягом 489 днів - 4694,40 грн з ПДВ. Однак, ОСОБА_1 із зазначеним був не згідний та написав заяву про відмову від сплати послуги зберігання, оригінал якої було скеровано на головний офіс 04.03.2020. На підставі наведеного представник філії просив підготувати претензію і допомогти у вирішенні питання т.в.о. генерального директора ДП «Сетам».

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Згідно з частинами першою та третьою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов`язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. У разі якщо зберігачем призначено іншу особу, крім боржника або члена його сім`ї, вона може одержувати за зберігання майна винагороду, розмір та порядок виплати якої визначаються договором між зберігачем та виконавцем.

Відповідно до абзацу 12 пункту 5 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5, в редакції на день виникнення спірних правовідносин, якщо сума заборгованості була сплачена боржником до проведення електронних торгів чи торгів за фіксованою ціною, внаслідок чого майно не було реалізовано, Організатору, який був зберігачем такого майна, із коштів виконавчого провадження компенсується вартість зберігання на відповідному складі та інші витрати, пов`язані із доставкою майна на відповідний склад (навантаження, розвантаження тощо).

Пунктами 12-13 розділу Х Порядку визначено, що боржник у виконавчому провадженні зобов`язаний отримати майно у зберігача не пізніше семи робочих днів з моменту відмови стягувача у виконавчому провадженні залишити майно за собою. У разі отримання майна пізніше семи робочих днів з моментів, передбачених пунктами 10, 11, 12 цього розділу, якщо майно перебуває на зберіганні в Організатора, витрати на зберігання майна в період, що перевищує зазначені вище сім робочих днів, покладаються на переможця електронних торгів або стягувача чи боржника у виконавчому провадженні відповідно.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача як боржника у виконавчому провадженні вартість зберігання арештованого автомобіля, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, зокрема, ч.3 ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження", абзац 12 пункту 5 розділу ІІ, пункти 10-13 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5.

З матеріалів справи вбачається, що електронні торги з реалізації арештованого автомобіля не відбулися, виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 102 грн дохід держави було закрито на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", тобто у зв"язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

За таких обставин відповідно до абзацу 12 пункту 5 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 позивачу як організатору електронних торгів, який був зберігачем такого майна, вартість зберігання арештованого майна компенсується із коштів виконавчого провадження.

Підстави для застосування пунктів 10-13 розділу Х Порядку відсутні.

Так, пункти 10-11 розділу Х Порядку визначають обов"язки переможця електронного аукціону та стягувача у виконавчому провадженні.

ОСОБА_1 не є ані переможцем, ані стягувачем, а боржником.

Відповідно до п.12 розділу Х Порядку боржник зобов"язаний отримати майно у зберігача протягом 7 робочих днів з моменту відмови стягувача у виконавчому провадженні залишити майно за собою.

У даній справі відсутня відмова стягувача у виконавчому провадженні залишити майно за собою.

Норми чинного законодавства, зокрема, положення Закону України "Про виконавче провадження" та Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5, не покладають обов"язок на боржника у виконавчому провадженні оплатити зберігачу арештованого майна вартість такого зберігання у випадку, якщо електронні торги не відбулися у зв"язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, внаслідок чого виконавче провадження було закрито на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, відсутні правові підстави для покладення на відповідача обов"язку оплатити позивачу як зберігачу арештованого майна вартість зберігання такого майна.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не є власником транспортного засобу «Ford Sierra», сірого кольору, 1987 року випуску, кузов: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , так як 4 вересня 2012 року на підставі довіреності здійснив фактичний продаж цього автомобіля, колегія суддів оцінює критично, так як згідно наявних у матеріалах справи доказів ОСОБА_1 з 2008 року і по даний час є власником зазначеного автомобіля.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийнято із неправильним застосуванням норм матеріального права, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну представника ОСОБА_1 - адвоката Муж Валерія Вікторовича - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 серпня 2023 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог державного підприємства "Сетам" до ОСОБА_1 , третя особа - відділ державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про стягнення заборгованості за зберігання майна.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 28 червня 2024 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Костів О.З.

Храпак Н.М.