Провадження № 2/127/3094/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Бессараб Н.М.,

при секретарі Поливаній Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Першої вінницької державної нотаріальної контори про зняття арешту з нерухомого майна та виключення запису з реєстру,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради про зняття арешту з нерухомого майна та виключення запису з реєстру, у якому просила суд зняти арешт з усього належного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , майна, в тому числі з 4/9 частини квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного постановою б/н від 24.09.2009 слідчим відділом Ленінського РВ ВМУ ГУ МВС України у Вінницькій області, номер обтяження 9090747; виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про арешт належного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , майна в тому числі 4/9 частини квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , вчинені Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 25 вересня 2009 року за реєстровим №10-312 на підставі постанови б/н від 24.09.2009 СВ Ленінського РВ ВМУ ГУМВС України у Вінницькій області, номер обтяження 9090747; стягнути судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер рідний брат позивачки ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частку квартири та 1/9 частки цієї ж квартири, яку успадкував після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно рішення виконкому Вінницької міської ради народних депутатів від 27.10.1994 №909, належала ОСОБА_4 (батько, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ); ОСОБА_3 (мати, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_2 (брат, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на праві спільної сумісної власності (по 1/3 частині за кожним).

Після смерті брата позивач звернулась до Першої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка була зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №1330 та відповідно була заведена спадкова справа №512/2020. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивачки ОСОБА_4 , який на момент своєї смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 і згідно закону прийняв спадщину після померлого брата ОСОБА_2 . Після смерті батька позивач звернулась до Першої вінницької нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №74562369 від 01.11.2023.

Під час оформлення спадщини виявилося, що на майно брата позивачки ОСОБА_2 , накладено обтяження на підставі постанови б/н від 24.09.2009, виданої слідчим СВ Ленінського РВ ВМУ ГУМВС України у Вінницькій області капітаном міліції О.А. Семенюк по матеріалам кримінальної справи за №09270600, в якій слідчий постановив накласти арешт на все майно, яке належить громадянину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де б воно не знаходилось, тому позивачці було нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно відповіді Вінницького міського суду Вінницької області за №1-615/09/222024 надано копію вироку Ленінського районного суду м .Вінниці від 24.11.2009 справа №1-615/09, відповідно до якого суд засудив ОСОБА_2 в тому числі за ч. 2 ст. 307 КК України у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією майна, однак ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Вінницької області справа №11-321/2010, виключено на підставі ч. 2 ст. 59 КК України призначення ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 307 КК України додаткового покарання у виді конфіскації майна і слід вважати його засудженим за цією статтею до 5 років позбавлення волі.

Із вище викладеного виходить, що накладене обтяження у виді арешту на майно підставою якого є постанова б/н від 24.09.2009 року СВ Ленінського РВ ВМУ ГУМВС України у Вінницькій області відносно ОСОБА_2 судом не було вирішено питання по скасування арешту майна.

З огляду на викладене на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно брата позивачки спадкодавця ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , порушується право власності, внаслідок чого позивач позбавлена змоги успадкувати майно і в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, тому позивач звернулася до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2024 по даній справі за клопотанням позивача замінено неналежного відповідача Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради на належного відповідача - Першу вінницьку державну нотаріальну контору.

03.10.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву від Першої вінницької державної нотаріальної контори, відповідно до якого просили виключити Першу вінницьку державну нотаріальну контору у вказаній справі із числа відповідачів (а.с. 79-80). Відзив мотивований тим, що відповідно до Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 9 червня 1999 р. №31/5 5(у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18 серпня 2004 р. №85/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 червня 1999 р. за №364/3657, Перша вінницька державна нотаріальна контора була реєстратором Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого манна, тобто реєструвала у вищевказаному реєстрі відомості на підставі ухвал судових та слідчих органів у зв`язку і накладенням ними арешту на об`єкти нерухомого майна (звільнення з-під арешту). Підставою для накладення арешту на ім`я ОСОБА_2 була постанова слідчого СВ Ленінського РВ ВМУ ГУМВС у Вінницькій області капітана міліції Семенюка О.А. за № б/н від 24.09.09 р. про арешт майна, яку було направлено до реєстратора - Першої вінницької державної нотаріальної контори. 25 вересня 2009 року за №10-312 Першою вінницькою державною нотаріальною конторою, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було зареєстровано арешт на квартиру за адресою : АДРЕСА_1 . Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на даний час є складовою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Накладання заборони реєструється державним нотаріусом в реєстрі для реєстрації заборон. У цьому ж реєстрі реєструються повідомлення судових і слідчих органів про накладання арешту на нерухоме майно, а також приватних нотаріусів, які посвідчили угоду, що буде підставою для накладання заборони відчуження майна. Перевіряти правомірність накладення заборони чи правильність даних, зазначених у повідомленнях відповідних органів нотаріальна контора повноважень не мала. Накладення арешту було здійснене Першою вінницькою державною нотаріальною конторою відповідно до норм Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та інших законів та підзаконних нормативно-правових актів.Таким чином позов пред`явлений до неналежного відповідача Першої вінницької державної нотаріальної контори що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилася, однак надала суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області до судового засідання не з`явився по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду повідомлений судом неодноразово належним чином.

Представник відповідача - Першої вінницької державної нотаріальної контори до судового засідання також не з`явилася без поважних причин, однак в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, у якому вказано, що Перша вінницька державна нотаріальна контора є неналежним відповідачем по спправі.

На підставі викладеного, у суду є достатні підстави для розгляду даної цивільної справи у відсутність представників відповідачів Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та Першої вінницької державної нотаріальної контори.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 10).

ОСОБА_5 25.12.1983 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , актовий запис №3166, прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с. 10).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 брат позивача - ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 05.05.2020 (а.с. 12), після смерті якого в шестимісячний строк, позивач ОСОБА_1 подала нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_4 батько позивача - ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 29.03.2021 (а.с. 13).

За інформацією Першої вінницької державної нотаріальної контори, згідно матеріалів спадкової справи №665/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , який був зареєстрований та проживав на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 , спадкоємцем на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 є його дочка ОСОБА_1 . Згідно матеріалів спадкової справи №512/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , який був зареєстрований та проживав на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 , спадкоємцем на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 є його батько ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с. 14).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.10.1994, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності по 1/3 частці кожному, ОСОБА_4 (батько, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ); ОСОБА_3 (мати, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_2 (брат, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (а.с. 18- 19).

Відповідно до довідки Державного нотаріального архіву Вінницької області №119/01-14 від 26.01.2024, на підставі постанови про накладення арешту на майно, слідчого Ленінського районного відділу Вінницького міського Управління МВС України у Вінницькій області від 24.09.2009, яка надійшла до Першої вінницької державної нотаріальної контори 25.09.2009 за вх. №3179/02-32, Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 25.09.2009 за реєстровим № 10-312, накладено заборону на все майно, яке належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відмітка про зняття заборони по фонду Першої вінницької державної нотаріальної контори - відсутня (а.с. 21).

Згідно з інформацією Вінницького РУП ГУНП у Вінницький області №П-204/200-2024 від 01.02.2024, в провадженні слідчого відділу Вінницького РВ ВМУ УМВС України у Вінницький області перебувала кримінальна справа №09270600 відносно ОСОБА_2 , яка 30.09.2009 спрямована до Вінницького міського суду (а.с. 22).

Постановою слідчого СВ Ленінського РВ ВМУ ГУМВС України у Вінницькій області капітана міліції О.А. Семенюк від 24.09.2009, по кримінальній справі №09270600 накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де б воно не знаходилось (а.с. 23-24).

Вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 24.11.2009 справа №1-615/09 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 317 КК України і призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 309 КК України у виді трьох років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 307 КК України - у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 1 ст. 311 КК України у виді трьох років обмеження волі; за ч. 1 ст. 317 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі. Відповідно до ст. 70 КК України остаточно визначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого та остаточно призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України визначити покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 07.02.2006 та остаточно призначити покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 08.04.2010 року вирок Ленінського районного суду м. Вінниці від 24.11.2009 щодо ОСОБА_2 змінено: виключено на підставі ч. 2 ст. 59 КК України призначення ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 307 КК України додаткового покарання у виді конфіскації майна і вважати його засудженим за цією статтею до 5 років позбавлення волі, а за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 317 КК України, на підставі ст. 70 КК України остаточно визначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Виключити з вироку вказівку про призначення ОСОБА_2 покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України (а.с. 26-31).

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Згідно абз. 1 п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину.

Спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном.

Відповідно до ст. 126 КПК України 1960 року, чинного на час накладення арешту на квартиру, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Як було визначено в цій же статті, накладений на майно арешт мав бути скасований органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. У разі закриття кримінальної справи постановою слідчого арешт майна згідно з частиною першою ст. 214 КПК України 1960 року підлягав скасуванню на підставі цього ж процесуального рішення.

Правова природа арешту майна не змінилася і з прийняттям нині чинного КПК України, норми якого більш докладно регламентують мету, підстави й порядок застосування та скасування цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Зокрема, згідно зі ст. 170 КПК України завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. За змістом ч. 3 ст. 174 КПК України у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Зазначена норма процесуального права є аналогічною наведеній у ч. 1 ст. 214 КПК України 1960 року.

Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Водночас способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного внаслідок неприйняття під час закриття кримінальної справи обов`язкового процесуального рішення про скасування арешту майна, в означеній ситуації кримінальний процесуальний закон не передбачає.

Під час розгляду справи суд керується тим, що арешт на спірне майно у цій справі було накладено під час дії КПК України 1960 року за процедурою, встановленою цим нормативно-правовим актом.

Відповідно до п. 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Дана норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

З огляду на зазначене, на правовідносини, пов`язані з розв`язанням питання про припинення арешту майна позивача, поширюються норми КПК України 1960 року.

Проте положеннями цього Кодексу передбачалося прийняття рішення про зняття арешту з майна на стадії досудового слідства лише в межах провадження у кримінальній справі - або одночасно з винесенням постанови про її закриття (ч. 1 ст. 214), або раніше, якщо в застосуванні відповідного заходу відпаде потреба (ч. 6 ст. 126).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року в справі №727/2878/19 (провадження №14-516цс19) зазначено, що спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства.

У постанові від 15 травня 2019 року у справі №372/2904/17-ц (провадження № 14-496цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що: «нормативна неврегульованість порядку захисту права людини, яке очевидно безпідставно обмежується, не може виправдовувати відмову в його захисті. Зволікання з наданням ефективного засобу юридичного захисту тягне погіршення правового становища людини, яка зазнає негативних наслідків від перешкод в отриманні реальної можливості виправити помилку, та перебуває у стані невизначеності тривалий час.

Після припинення кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. При цьому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.

Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин.

Судом кримінальної юрисдикції повинні розглядатися скарги на законність і обґрунтованість арешту майна, розв`язання яких потребує перевірки наявності підстав і дотримання процедури, встановлених кримінальним процесуальним законом, тобто вирішення по суті питань, які безпосередньо стосуються порядку здійснення кримінального провадження.

Скасування арешту майна, накладеного слідчим у кримінальній справі, яку припинено, не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин.

За таких обставин вирішення цього питання судом у порядку цивільного судочинства не призведе до заміщення ним функцій суду кримінальної юстиції та не може завдати шкоди інтересам кримінального провадження.

Встановивши, що наявність зареєстрованого обтяження нерухомого майна за відсутності правових підстав для цього порушує законні права позивача на вільне володіння, користування та розпорядження зазначеним майном як власника, а також, що у зв`язку з цим у позивача існують перешкоди для оформлення своїх спадкових прав у нотаріальному порядку як спадкоємця, суд дійшов висновку про те, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом звільнення з-під арешту 4/9 частки квартири, розташованої в АДРЕСА_1 .

Разом з тим, при розгляді даної справи судом не встановлено порушень вимог закону Першою вінницькою державною нотаріальною конторою щодо реєстрації 25.09.2009 за №10-312 Першою вінницькою державною нотаріальною конторою на підставі постанови б/н від 24.09.2009 слідчого СВ Ленінського РВ ВМУ ГУМВС України у Вінницькій області Семенюка О.А., номер обтяження 9090747, арешту нерухомого майна ОСОБА_2 , в тому числі, 4/9 частини квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Однак, наявність не знятого арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 перешкоджає спадкоємцю померлого власника оформити свої спадкові права на вказане нерухоме майно.

Тому суд вважає можливим скасувати арешт з усього належного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , майна, в тому числі з 4/9 частини квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з постановою б/н від 24.09.2009 слідчим відділом Ленінського РВ ВМУ ГУ МВС України у Вінницькій області; виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про арешт належного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , майна, в тому числі 4/9 частини квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , вчинені Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 25.09.2009 за реєстровим №10-312 на підставі постанови б/н від 24.09.2009 слідчого СВ Ленінського РВ ВМУ ГУМВС України у Вінницькій області Семенюка О.А., номер обтяження 9090747.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 317, 321, 328, 391 ЦК України, ст. ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити.

Скасувати арешт усього належного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , майна, в тому числі 4/9 частини квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного постановою б/н від 24.09.2009 слідчого СВ Ленінського РВ ВМУ ГУ МВС України у Вінницькій області Семенюка О.А., номер обтяження 9090747.

Виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про арешт належного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , майна, в тому числі 4/9 частини квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , вчинені Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 25.09.2009 за реєстровим №10-312 на підставі постанови б/н від 24.09.2009 слідчого СВ Ленінського РВ ВМУ ГУМВС України у Вінницькій області Семенюка О.А., номер обтяження 9090747.

Рішення суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: