Житомирський апеляційний суд
Справа №274/2963/24 Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В.
Категорія 85 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Борисюка Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №274/2963/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - відділ з питань державної реєстрації про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 квітня 2024 року, постановлену під головуванням судді Корбута В.В. в м. Бердичеві,

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою у якій просив встановити юридичний факт, що має юридичне значення, а саме, що обтяження в Єдиному реєстрі заборон та відчуження об`єктів нерухомого майна у вигляді арешту стосується саме квартири АДРЕСА_1 , а не квартири АДРЕСА_1 , якого фактично не існує в природі. Заява мотивована тим, що в кінці 2023 року, при зверненні до державного реєстратора у м. Бердичеві, отримано інформацію, про відсутність обтяження на квартиру АДРЕСА_1 . Заявнику стало відомо, що таке обтяження існує в іншому будинку АДРЕСА_1 . Тому , 07 листопада 2023 року ним було зроблено запит на отримання витягу з реєстру обтяжень нерухомого майна на будинок АДРЕСА_1 та отримано офіційний витяг. З цього Витягу слідує, що державна реєстрація обтяжень речових прав на нерухоме майно відсутня інформація про обтяження кв. АДРЕСА_1 . Крім того, згідно наданої державним реєстратором інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон та відчуження об`єктів нерухомого майна, заявнику стало відомо, що на будинок АДРЕСА_1 існує обтяження, зокрема накладено арешт на вищевказану квартиру. Власником квартири зазначено ОСОБА_3 , хоча батька заявника звали ОСОБА_4 , як виявилося пізніше вищевказаного будинку у м. Бердичеві не існує. Крім того, у м. Бердичеві існує будинок АДРЕСА_1 на відміну від будинку АДРЕСА_1 . Зазначає, що саме на кв. АДРЕСА_1 було накладено судом арешт, відомості про який внесено до реєстру на неіснуючий будинок, а також щодо неіснуючого власника.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 квітня 2024 року відмовлено у відкритті провадження по даній цивільній справі.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, та ухвалити судове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_2 . Вказує, що судом було порушено норми процесуального права, необхідно було провести підготовче судове засідання. Відмовляючи у відкритті провадження у справі, судом першої інстанції було порушено конституційна права громадянина на судовий доступ до правосуддя та судового захисту прав людини.

21 червня 2024 року Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області надіслав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.04.2024 залишити без змін. Вказує, що твердження та аргументи, що містяться в апеляційній скарзі стосовно порушення норм законодавства є суб`єктивними та безпідставними. При розгляді заяви судом першої інстанції досліджено законодавчі та інші нормативно-правові акти, що регулюють дані відносини, зокрема лист від 01.01.2012 Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне, значення», та судом зроблено вірний та правильний висновок про відмову у відкритті провадження у справі. Крім того, заявником залучено до участі в справі неналежну заінтересовану особу, оскільки відділ з питань державної реєстрації виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області немає жодного відношення до встановлення даного юридичного факту, що має юридичне значення.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема просив встановити факт, що обтяження в Єдиному реєстрі заборон та відчуження об`єктів нерухомого майни у вигляді арешту стосується саме квартири АДРЕСА_1 , а не квартири АДРЕСА_1 , якого фактично не існує в природі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Згідно ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється з правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження ( загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у частині першій статті 315 ЦПК України, однак не є вичерпним.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

В заяві ОСОБА_1 вказує, що внесення відомостей про арешт квартири АДРЕСА_1 , є незаконним та таким, що призвело до позбавлення його права власності.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно вважав, що фактично ОСОБА_1 не згоден з внесенням відомостей про відповідний арешт, тобто між ним та особою, в інтересах якої було внесено такі відомості, існує спір про право, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі ч.4 ст.315 ЦПК України.

Разом з тим, в мотивувальній частині ухвали, суд першої інстанції помилково послався на п.1 ч.1ст.186 ЦПК України, яким передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства. Тому таке посилання підлягає виключенню з мотивувальної частини ухвали.

В решті ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 квітня 2024 року змінити, виключити з мотивувальної частини посилання на п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.

В решті ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 03 липня 2024 року.

Головуючий

Судді