Справа № 352/2181/23
Провадження № 22-з/4808/112/24
Головуючий у 1 інстанції
Суддя-доповідач Бойчук
У Х В А Л А

31 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Бойчука І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Івано-Франківського апеляційного суду Мальцевої Є.Є., Девляшевського В.А. та Луганської В.М. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2024 року,

в с т а н о в и в :

В провадженні Івано-Франківського апеляційного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2024 року.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2024 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Системою автоматизованого розподілу справ здійснено розподіл цієї справи.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2024 року по справі №352/2181/23, провадження №22-ц/4808/1666/24 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Мальцева Є.Є., судді: Девляшевський В.А. , Луганська В.М.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 19 грудня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2024 року. Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 26 грудня 2024 року справу призначено до розгляду на 14 січня 2025 року о 11:00 год.

До Івано-Франківського апеляційного суду 30 грудня 2024 року від ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» надійшла заява про відвід суддів Мальцевої Є.Є., Девляшевського В.А. та Луганської В.М.

Заява обґрунтована тим, що подана ним попередня апеляційна скарга у цій справі на ухвалу Тисменицького районного суду від 05 червня 2024 року, розглядала колегія суддів у цьому ж складі.

Заявник вказує, що ним неодноразово подавались заяви про відвід цієї колегії суддів при розгляді апеляційної скарги на ухвалу Тисменицького районного суду від 05 червня 2024 року у цій справі. Однак, всі його аргументи про відвід колегія суддів ігнорувала, демонструючи зацікавленість у розгляді справи. Крім того зазначає, що у цьому складі судді неодноразово вже приймали незаконні рішенні в його спорах з ОСОБА_2 саме на користь ОСОБА_2 , які переглядались Верховним Судом та були скасовані.

Заявник стверджує, що під час автоматичного розподілу апеляційної скарги на ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2024 року було порушено порядок визначення суддів для розгляду цієї справи, з метою недопущення участі у розгляді справи інших суддів. ОСОБА_1 допускає можливість втручання в автоматизовану систему розподілу справ.

З метою гарантування неупередженого та об`єктивного розгляду цієї справи, а також для забезпечення довіри учасників справи до судових рішень вважає, що наявні підстави для відводу суддів Мальцевої Є.Є., Девляшевського В.А. та Луганської В.М.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 30 грудня 2024 року визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Мальцевої Є.Є., Девляшевського В.А. та Луганської В.М.

Заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Мальцевої Є.Є., Девляшевського В.А. та Луганської В.М. передано на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Відповідно до частини 3 статті 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 грудня 2024 року для розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід визначено суддю Бойчука І.В.

Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи (частини 7, 8 статті 40 ЦПК України).

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Згідно з ч.1,4 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 36 ЦПК України до складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Стаття 37 ЦПК України передбачає недопустимість повторної участі судді в розгляді справи, що є підставою для відводу (самовідводу) судді, у випадках, якщо суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішує спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В процесуальному судочинстві діє презумпція безсторонності суду, яка може бути спростована.

Право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд.

Проте, право на відвід не являється абсолютним. В інакшому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

Відвід має бути обґрунтований посиланням на факти, які вказують на залежність, упередженість або необ`єктивність судді щодо сторін чи будь-кого з них.

Лише за таких обставин відвід буде правомірним і убезпечить сторони від залежного, упередженого або необ`єктивного суду.

Згідно з ч. 2 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Тобто, окрім прямо визначених підстав для відводу, самовідводу судді, передбачених у статтях 36, 37 і 38 ЦПК України, відвід судді може бути заявлений й з інших підстав (п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України). У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви про відвід колегії суддів: Мальцевої Є.Є., Девляшевського В.А. та Луганської В.М.

Розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тисменицького районного суду від 05 червня 2024 року, апеляційний суд постановив судове рішення, яке не було ухвалене по суті спору, а судді Мальцева Є.Є., Девляшевський В.А. та Луганська В.М., які брали участь в ухваленні цього судового рішення, не можуть вважатися суддями, які беруть повторну участь у вирішенні цієї справи.

Для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості, зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо.

Щодо доводів заявника про порушення порядку визначення складу суду та можливе втручання в автоматизований розподіл справ слід зазначити, що законом передбачено процедуру щодо розподілу справи та визначення судді чи колегії суддів для її розгляду, суддя чи колегія суддів у вказаному процесі участі не приймають.

У цій справі склад колегії суддів визначено системою автоматизованого розподілу судової справи між суддями, згідно вимог чинного процесуального законодавства, що підтверджується відповідним протоколом. Належних та допустимих доказів на підтвердження доводів заявника щодо порушення порядку визначення судді для розгляду справи, суду не надано.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше.

Заявником у заяві про відвід не доведені будь-які обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості суддів Мальцевої Є.Є., Девляшевського В.А. та Луганської В.М. у розгляді цієї цивільної справиі таких не вбачається з матеріалів справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що наведені ОСОБА_1 доводи в заяві про відвід суддів Мальцевої Є.Є., Девляшевського В.А. та Луганської В.М. не є правовими підставами для їх відводу в розумінні статтей 36, 37 ЦПК України, а тому у задоволенні заяви про відвід колегії суддів слід відмовити.

Керуючись ст. 36, 40 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Івано-Франківського апеляційного суду Мальцевої Є.Є., Девляшевського В.А. та Луганської В.М. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Бойчук