Справа № 544/1573/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2024 року суддя Подільського районного суду міста Києва Будзан Л.Д., розглянувши матеріали заяви Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «ЛУБНИТЕПЛОЕНЕРГО» про видачу судового наказу за вимогою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з постачання теплової енергії, -

ВСТАНОВИЛА:

Обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «ЛУБНИТЕПЛОЕНЕРГО» звернулось до Пирятинського районного суду Полтавської області з заявою про видачу судового наказу за вимогою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з постачання теплової енергії.

Ухвалою судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 07 серпня 2024 року матеріали заяви Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «ЛУБНИТЕПЛОЕНЕРГО» про видачу судового наказу за вимогою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з постачання теплової енергії передано на розгляд до Подільського районного суду міста Києва за підсудністю за місцем реєстрації боржника.

Натомість, заяву про видачу судового наказу заявником подано з приводу утримання нерухомого майна, зокрема стягнення боргу за постачання теплової енергії, яка споживалась боржником за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної її частини.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, або споживання послуг, об`єктом якого є нерухоме майно.

З урахуванням наведеного, заява про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожите теплопостачання має пред`являтися за місцем знаходження майна, за адресою якого спожито послуги, за правилами виключної підсудності.

Саме така правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17.

Крім того, у своїй постанові від 16.02.2021 (справа 911/2390/18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27 - 29 ЦПК України.

За наведених обставин, враховуючи, що предметом заяви є стягнення заборгованості за спожиту теплоенергію за адресою: АДРЕСА_1 , яка відноситься до територіальної юрисдикції Пирятинського районного суду Полтавської області, прихожу до висновку, що вказана заява підлягає розгляду за правилами виключної підсудності, тобто за місцем знаходження нерухомого майна, а тому вважаю за необхідне на підставі п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України відмовити у видачі судового наказу.

У відповідності до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 76-77, 81, 160, 162, 163, 165, 260, 261, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити Обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства «ЛУБНИТЕПЛОЕНЕРГО» у видачі судового наказу за вимогою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з постачання теплової енергії.

Роз`яснити заявникові, що в даному випадку відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Леся БУДЗАН