Справа № 368/615/23
Рішення

Іменем України

"17" січня 2024 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), третя особа - Кагарлицька міська рада Обухівського району Київської області (м.Кагарлик, вул. Герої Небесної Сотні, 1) про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що він з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 25.07.2018 року згідно рішення Кагарлицького районного суду Київської області.

Від шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачка з 2018 року з ними не проживає, а у 2020 році виїхала проживати за кордон.

Мати з 2018 року не піклується про дитину, не цікавиться її життям та не приймає участі у її вихованні, не турбується про здоров`я і розвиток дитини, а тому позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітньої дочки.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали і суду пояснили, що дочка проживає разом з позивачем. Відповідачка жодних обов`язків як мати не виконує, життям дитини не цікавиться.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, на сайті Кагарлицького районного суду Київської області було розміщено оголошення про виклик відповідачки в судове засідання, що відповідає вимогам ст. 128 ч.11 ЦПК України, а тому на підставі ст. 280 ЦПК України та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Представник третьої особи в судовому засідання проти задоволення позову не заперечувала.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з слідуючих підстав.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 25.07.2018 року згідно рішення Кагарлицького районного суду Київської області.

Від шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що виконкомом Жовтневої сільської ради Кагарлицького району Київської області зроблено відповідний актовий запис № 01 та видано свідоцтво про народження дитини серія НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 з 2018 року з дочкою не проживає, а у 2020 році виїхала проживати за кордон.

Дитина знаходиться на повному утриманні батька.

Мати з 2018 року не піклується про дитину, не цікавиться її життям та не приймає участі у її вихованні, не турбується про здоров`я і розвиток дитини, а тому позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітньої дочки.

Відповідно до довідок з місця навчання дитини, мати навчанням та вихованням доньки не цікавиться, жодного разу в заклад освіти не з`являлася, вихованням та навчанням ОСОБА_3 займається її батько ОСОБА_1 .

Відповідно до Характеристики № 56 від 12.05.2023 року, виданої за підписом старости села Зелений Яр Бевза О.М. , ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з сином - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він сам займається вихованням доньки, з дітьми завжди уважний.

Відповідно до характеристики, виданої директором Кагарлицького ліцею № 4 Шевеленко Л.М., ОСОБА_3 навчається у 7-А класі та виховується у неповній сім`ї. Навчанням та вихованням доньки займається батько. Мати не приймає участі у вихованні та навчанні дитини.

Тобто, мати дитини участі у її житті взагалі не приймає, навчальні заклади не відвідує, вихованням дитини займається лише батько.

Повна відсутність мами у житті дитини перешкоджає дитині реалізувати свої права у повному обсязі.

05 травня 2023 року ОСОБА_2 - матір`ю дитини було підписано та нотаріально оформлено Заяву про згоду матері на позбавлення її батьківських прав щодо її дитини. Тобто, мати не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_3 .

Окрім цього, ОСОБА_2 тривалий час проживає за кордоном, тобто з 2020 року змінила країну проживання.

Мати дитини поїхала за кордон та взагалі перестала цікавитись долею своєї дочки. Разом з тим, в Україні з`явились деякі законодавчі зміни, які не виключають можливості позбавлення батьківських прав батьків, які поїхали за кордон та не цікавляться життям та безпекою своїх дітей.

Так у постанові КЦС ВС від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19 про позбавлення батьківських прав зроблено висновок, що поведінка особи, яка свідомо змінює країну проживання, не бере участі у вихованні дитини, свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні ст. 164 СК України, і може бути підставою для позбавлення батьківських прав.

Виконавчий комітет Кагарлицької міської ради як орган опіки та піклування у своєму висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітньої дочки ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 8 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХХП від 27 лютого 1991 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. і ст. 164 СК України).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № з "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до ї внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п. 16 ППВСУ від 30.03.2007 року № 3).

Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", покладається відповідальність на кожного із батьків щодо виховання, навчання та розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч.1 ст. 164 СК України, Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: і) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини: 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до положень ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789- XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дане стверджується копіями свідоцтва про народження, закордонного паспорту Відповідача; рішення суду від 25.07.2018 року та рішення суду від 21.04.2023 року; довідки вих. № 54 від 10.05.2023 року за підписом старости села; довідки вих. № 57 від 12.05.2023 року за підписом старости села; характеристики № 56 від 12.05.2023 року за підписом старости села; характеристики на дитину від навчального закладу; заяви про згоду матері на позбавлення її батьківських прав щодо її дитини від 05.05.2023 року.

Таким чином, діючи виключно в інтересах дітей, а також те, що відповідачка ухиляються від обов`язку щодо виховання своєї малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим завдає їй сильних моральних переживань та страждань, завдає шкоди психологічному здоров`ю дитини, а тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, суд вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 10, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 150, 164, 165 Сімейного Кодексу України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, 12 Закону України "Про охорону дитинства", суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити .

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набуває законної сили відповідно до ст.. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 22.01.2024 року.

Суддя : Іванюта Т.Є.