Дата документу 19.01.2024
Справа № 501/5167/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючої судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача: Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області

предмет та підстави позову: про визнання права власності в порядку спадкування,

учасники справи не з`явились

ухвалив рішення про наступне та

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування, згідно якого просить суд визнати за ним (позивачем) право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 21,1 кв.м., яка в цілому складається з однієї житлової кімнати, загальною житловою площею 14,8 кв.м. та приміщень: 2 - шафа - 0,6 кв.м., 3 - шафа - 0,5 кв.м.; із загального користування: І - коридор, ІІ - вбиральня, ІІІ - душева, ІV - кухня - 5,2 кв.м., яка розташована в будинку АДРЕСА_2 .

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_2 , яка на момент своєї смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

На момент смерті бабуся позивача на підставі договору купівлі-продажу серії ВАР 770335 від 10.11.2003 володіла квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 21,1 кв.м., яка в цілому складається з однієї житлової кімнати, загальною житловою площею 14,8 кв.м. та приміщень: 2 - шафа - 0,6 кв.м., 3 - шафа - 0,5 кв.м.; із загального користування: І - коридор, ІІ - вбиральня, ІІІ - душева, ІV - кухня - 5,2 кв.м., яка розташована в будинку АДРЕСА_2 .

Позивач вказує в позові, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_3 , який на момент своєї смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

На момент смерті батька позивача, він не здійснив перереєстрацію права власності на вказаний об`єкт нерухомості, не подавав заяви про відмову від спадщини, тому в силу закону вважається таким? що прийняв спадщину.

Щодо прийняття вказаної спадщини у встановленому законом порядку позивач звернувся до органів нотаріату, але листом від 05.12.2023 №279/01-16 йому (позивачу) була надана відповідь, в якій повідомлялось про те, що видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неможливо у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на квартиру та рекомендовано звернутись до суду.

На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Сторони були належним чином сповіщені про судовий розгляд справи.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Представник Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області 22.09.2023 надав до суду заяву, проти задоволення позову не заперечив, просив суд розглядати справу без його участі.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9).

На момент своєї смерті ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.60).

На момент смерті ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу серії ВАР 770335 від 10.11.2003 володіла квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 21,1 кв.м., яка в цілому складається з однієї житлової кімнати, загальною житловою площею 14,8 кв.м. та приміщень: 2 - шафа - 0,6 кв.м., 3 - шафа - 0,5 кв.м.; із загального користування: І - коридор, ІІ - вбиральня, ІІІ - душева, ІV - кухня - 5,2 кв.м., яка розташована в будинку АДРЕСА_2 (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12).

На момент своєї смерті ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.11).

Щодо прийняття вказаної спадщини у встановленому законом порядку позивач звернувся до органів нотаріату, але листом від 05.12.2023 №279/01-16 йому (позивачу) надана відповідь, в якій повідомлялось про те, що видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неможливо у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на квартиру та рекомендовано звернутись до суду (а.с.15).

ОСОБА_1 відносить до спадкоємців першої черги, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с.8), свідоцтва про народження батька позивача ОСОБА_3 (а.с.14), свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.13).

ІV. Оцінка Суду.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у сторін права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на майно, яке є об`єктом спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.178 ЦК України, об`єкти цивільних прав можуть переходити від однієї особи до іншої в порядку спадкування, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України), після відкриття спадщини (ст.1220 ЦК України) та належить спадкоємцеві (ст.1268 ЦК України).

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

Як передбачено підпунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

В силу п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Виходячи із змісту ст.392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Крім того, суд зважає і на те, що у відповідності до п.3.1 роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відносить до спадкоємців першої черги, що підтверджується копіями свідоцтва про народження позивача (а.с.8), свідоцтва про народження батька позивача ОСОБА_3 (а.с.14), свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.13).

Відповідно до ст.ст.1268, 1269 ЦК України, у встановлений законом термін та порядок, позивач звернувся до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Славєвої Р.К. із заявою про прийняття спадщини.

Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом листом від 05.12.2023 №279/01-16 йому (позивачу) надана відповідь, в якій повідомлялось про те, що видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неможливо у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на квартиру та рекомендовано звернутись до суду (а.с.15).

На момент смерті ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу серії ВАР 770335 від 10.11.2003 володіла квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 21,1 кв.м., яка в цілому складається з однієї житлової кімнати, загальною житловою площею 14,8 кв.м. та приміщень: 2 - шафа - 0,6 кв.м., 3 - шафа - 0,5 кв.м.; із загального користування: І - коридор, ІІ - вбиральня, ІІІ - душева, ІV - кухня - 5,2 кв.м., яка розташована в будинку АДРЕСА_2 (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12).

На момент смерті ОСОБА_3 не здійснив перереєстрацію права власності на вказаний об`єкт нерухомості, не подавав заяви про відмову від спадщини, тому в силу закону вважається таким? що прийняв спадщину.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Той факт, що зазначене нерухоме майно належало померлій ОСОБА_2 на законних підставах, підтверджується наведеними документами.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що позивач є єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_3 , інші спадкоємці, в судовому засіданні не встановлені, та приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку і той факт, що правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно, суд вважає, що вимоги позивача за позовом підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно у вигляді квартири, унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до змісту ст.1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов`язки спадкодавця переходять до спадкоємців.

Таким чином, виникла ситуація, за якої спадкоємець не може набути право власності на зазначене майно в порядку спадкування через нотаріальну контору та отримати на нього свідоцтво про право на спадщину.

За таких обставин, виходячи з приписів ст.16 ЦК України це право підлягає захисту в судовому порядку.

На підставі викладеного, суд доходить до висновку про задоволення вимог.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 158, 258-259, 263 Цивільного-процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 21,1 кв.м., яка в цілому складається з однієї житлової кімнати, загальною житловою площею 14,8 кв.м. та приміщень: 2 - шафа - 0,6 кв.м., 3 - шафа - 0,5 кв.м.; із загального користування: І - коридор, ІІ - вбиральня, ІІІ - душева, ІV - кухня - 5,2 кв.м., яка розташована в будинку АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко