Справа № 209/2282/24
Провадження № 2-п/209/35/24
У Х В А Л А

Іменем України

19 грудня 2024 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участі секретаря Драгунцевої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представниці відповідачки ОСОБА_1 адвоката Овчаренко Ольги Миколаївни про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

09 грудня 2024 року представниця відповідачки ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення, в якому просить: поновити строк ОСОБА_1 на подання заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 23 травня 2024 року; переглянути заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 23 травня 2024 року по справі № 209/2282/24 за позовною заявою ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості; скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 23 травня 2024 року по справі № 209/2282/24 за позовною заявою ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

На обґрунтування заяви зазначила, що з 31 жовтня 2023 року після укладення шлюбу ОСОБА_2 має прізвище « ОСОБА_4 ». 12 вересня 2024 року банківський рахунок ОСОБА_5 був арештований у порядку виконавчого провадження №75973733 від 05 вересня 2024 року. Відповідачка не працює, тож 20 жовтня 2024 року маючи фінансову можливість ОСОБА_5 звернулася за правничою допомогою до адвоката Овчаренко О.М. та між ними було укладено договір про надання правничої допомоги №20-10/24. 20 жовтня 2024 року нею була направлена заява про ознайомлення з матеріалами цивільної справи №209/2282/24 в електронному вигляді, однак забезпечення права на ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді не відбулось, тому 08 листопада 2024 року вона ознайомилась з матеріалами справи та заочним рішенням суду від 23 травня 2024 року в приміщенні суду. Тож лише після її ознайомлення з позовною заявою та матеріалами цивільної справи, відповідачці стало відомо про вимоги позивача. Також зазначила, що заперечує проти позовних вимог та доказів, на яких вони ґрунтуються, з наступних підстав: позивач надає розрахунок заборгованості, відповідно якого станом на 15 березня 2024 року розмір заборгованості ОСОБА_2 за договором позики № від 11 грудня 2019 року складає 69160 грн., з яких: 3500 ґрн. - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 65660 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінаніс» (а.с.25). Також надає розрахунок заборгованості, датований 9:40 13 березня 20024 року за електронним підписок 2L3Z8W, який належить колишньому директору ТОВ "Інфінанс" ОСОБА_6 , який станом на 2024 рік не був директором, однак підпис мав той же, що на думку відповідачки є не допустимим доказом даного розрахунку. Позивач просить суд стягнути меншу суму у розмірі 42503 грн., яка складається з: 3500 грн. - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 39003 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс». Крім того, матеріали справ не містять доказів того, чи був уповноважений Мостовенко О.І. подавати до суду позовну заяву. Тож відповідачка ОСОБА_5 , не ознайомившись з позовною заявою та ухвалою про відкриття провадження, не мала можливості вчасно подати відзив та бути присутньою під час розгляду відносно неї цивільної справи, надати свої пояснення та заперечення. Відповідачка, як пересічний споживач кредитних послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не змогла ефективно здійснити свої права бути поінформованою про дійсні умови кредитування ТОВ «Інфінанс», які викладені в декількох значних за об`ємом документах, які не містять прозорості та зрозумілості, зокрема щодо дійсного періоду та розміру нарахувань за кредитом. Договір містить зрозумілий розрахунок лише щодо першого базового періоду. А тому на думку відповідачки, укладений договір від 11 грудня 2019 року перетворився на непомірний тягар для ОСОБА_5 , як споживача та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором. Вимога про нарахування та ссплату відсотків, які є явно завищені, не відповідають засадам справедливості, добросовісності та розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 42503 грн. не є співрозмірною сумі кредиту у 3500 грн. за договором № , суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, тому просить суд зменшити розмір процентів за вказаним договором до розміру отриманих відповідачем кредитних коштів. Також відповідачка не погоджується з вимогою позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 13000 грн., оскільки позивачем було додано позовну заяву, в якій окремим пунктом зазначено про проведення розгляду у відсутність представника позивача, справа розглядалась у спрощеному провадженні без участі сторін, спір, який виник між сторонами у справі, відноситься до категорії спорів, які для кваліфікованого юриста, є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів і підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Ціна позову складає 42503 грн,, а витрати з розгляду справи складають його третину, тож враховуючи обставини справи, а також те, що відповідачка не працює, з огляду на категорію та складність справи, обсяг та характер наданих послуг та виконаних робіт, час (значно завищений) витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, вона просить зменшити витрати на правову допомогу з 13000 грн. до 1000 грн. На її думку, заочне рішення суду підлягає перегляду для реалізації права ОСОБА_5 на справедливий судовий розгляд і законний захист прав.

18 грудня 2024 року представницею позивача ОСОБА_7 було подано заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, у яких вона зазначила, що відповідачка не напала жодних належних доказів на підтвердження поважних причин неявки в судове засідання.Адреса, яка зазначена у позовній заяві, ідентична адресі, яку відповідачка зазначила в заяві про перегляд заочного рішення, а саме: АДРЕСА_1 ,і саме на цю адресу направлялись матеріали по справі. Крім того, Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської обл. Русецькою О.О. 05 вересня 2024 року відносно ОСОБА_5 було відкрито виконавче провадження № 75973945, в рамках якого проводились виконавчі дії, в тому числі 12 вересня 2024 року була винесена постанова про арешт коштів боржника. Постанову про відкриття виконавчого провадження боржниця отримала 24 вересня 2024 року нарочно, але із заявою про перегляд заочного рішення звертається лише 08 грудня 2024 року, тобто майже після чотирьох місяців від дати отримання постанови про відкриття провадження і після шести місяців від дати ухвалення рішення. Доводи представниці відповідачки про нібито поважність причин її неявки до суд не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами та є намаганням ввести суд в оману задля уникнення відповідальності за взяті на себе зобов`язання по сплаті заборгованості за кредитним договором. Вважають рішення суду законним та обґрунтованим, тобто таким, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, підтверджених належними і достатніми доказами, безпосередньо дослідженими судом у судовому засіданні при розгляді справи. Неотримання стороною по справі кореспонденції, направленою за належною адресою, не може вважатися поважною причиною пропуску строку на оскарження. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 910/9836/18. Так, сам лише факт не отримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав копії судових рішень за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням відповідачем, не може вважать поважною причиною пропуску строку на оскарження рішення суду, оскільки зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою відповідача щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу. Більш того, ще 24 червня 2024 року на сайті ЄДРСР було оприлюднено оскаржуване заочне судове рішення, з яким відповідачка мала змогу ознайомитись. Щодо часу та дати 9:40 13 березня 2024 року, які містяться на розрахунку заборгованості від ТОВ «Інфінанс» на дату відступлення права вимоги від 14 липня 2021 року, повідомляє, що це час та дата, коли даний розрахунок було долучено до додатків до позовної заяви і ніяк не пов`язані з датою його підписання. Щодо повноважень ОСОБА_8 на подачу/підписання позовної заяви станом на 28 березня 2024 року, зазначає, що 02 вересня 2021 року відповідно до Наказу № 02/09/1-К ОСОБА_8 приступив до виконання обов`язків директора ТОВ «Сільвер Інвестмент» на підставі Рішення № 2 від 01 вересня 2021 року Учасника ТОВ «СІЛЬВЕР ІНВЕСТМЕНТ». Рішенням № 31/08-22 Єдиного учасника ТОВ «СІЛЬВЕР ІНВЕСТМЕНТ» від 31 серпня 2022 року змінено найменування Товариства на ТОВАРИСТВО НА ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». 31 травня 2024 року Протоколом № 31/05-2024 загальних зборів Учасників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» вирішено звільнити з посади директора товариства ОСОБА_8 та призначено на посаду директора ОСОБА_7 31 травня 2024 року на підставі Наказу № 30/к/тр ОСОБА_9 переведено на посаду директора. Отже, станом на дату подачі позовної заяви (28 березня 2024 року), Мостовенко О.І. був наділений відповідними повноваженнями для такої подачі і матеріали справи містять відповідні докази. Щодо суми заборгованості з нарахованих відсотків зазначає, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з відповідачки, станом на 15 березня 2024 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 69160 грн., з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 3500 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 65660 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 42503 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 3500 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс» - 39003 грн. Позивач має право на власний розсуд стягувати заборгованість, як повністю, так і частково. Тому позивачем було вирішено просити стягнути заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) повністю, а заборгованість за відсотками частково. У розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Нарахування здійснювались відповідно до умов кредитного договору. При цьому, перевірити правильність розрахунків можливо за допомогою елементарних математичних операцій множення та додавання. Нарахування відсотків за договором надання позики проведено за період з 2020 по 2022 р.р., тобто виключно в межах строку користування кредитними коштами - 36 календарних місяців з дати укладення договору (11 грудня 2019 року), що також залишено поза увагою відповідача. Отже, нарахування відсотків проведено виключно в межах строку, встановленого п.п. 1.2., 1.7 Договору, а тому є правомірним, відповідає умовам кредитного договору та вимогам чинного законодавства і підлягає стягненню з відповідача. Відтак, позиція відповідача щодо неправомірності нарахування відсотків за договором надання позики є безпідставною та спростованою умовами вказаного договору і не може бути прийнята судом до уваги.Щодо стягнення витрат на правову допомогу на користь позивача зазначає, щовідповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Твердження відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Отже, такі твердження є припущеннями. Спір виник внаслідок протиправної поведінки відповідача, пов`язаної з тривалим невиконанням умов договору, тож з огляду на вказане та з врахуванням норм чинного законодавства України вважає, що відсутні будь-які підстави щодо відмови у стягненні витрат на правничу допомогу на користь позивача. З огляду на необґрунтованість та безпідставність заяви про перегляд заочного рішення вважає, що відповідач нівелює інститут заочного розгляду справи та зловживає своїми процесуальними правами, що, в свою чергу є неприпустимим, порушує принцип ефективності судової системи та обов`язковості судових рішень. Просить відмовити в поновленні строків на подачу заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 23 травня 2024 року по справі № 209/2282/24 та залишити заяву про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 23 травня 2024 року по справі №209/2282/24 без задоволення, а вказане заочне рішення залишити без змін.

Заявник та сторони у судове засідання не з`явилися, представниця відповідачки ОСОБА_3 подала заяву про розгляд заяви про перегляд заочного рішення без участі відповідачки та її представника, просила задовольнити її заяву та додатково зазначила, що відповідачка не отримувала постанову про відкриття виконавчого провадження, оскільки згідно статусу відстеження направлення поштового повідомлення, його отримав саме державний виконавець після повернення відправнику з відміткою «Відсутність адресата за вказаною адресою», тож твердження представниці позивача про обізнаність відповідачки є безпідставними.

Згідно ч. 1 ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Частина 1 ст. 288 ЦПК України передбачає дві обов`язкові умови, за наявності яких, суд скасовує заочне рішення, а саме: якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, матеріали заяви про скасування заочного рішення, судом встановлено, що на адресу відповідачки: АДРЕСА_2 , яка її представницею також була зазначена у заяві про перегляд заочного рішення, як адреса постійного мешкання, судом направлялися: копія ухвали про відкриття провадження у справі та призначення справи до судового розгляду, а також копії документів, доданих позивачем до позову на його обґрунтування. Факт не отримання відповідачкою кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав копії судових рішень за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням відповідачкою, не може вважать поважною причиною пропуску строку на оскарження рішення суду, оскільки зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою відповідачки щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу. З урахуванням викладеного, суд вважає, що твердження представниці відповідачки про неналежне сповіщення останньої щодо місця та часу розгляду справи не відповідає дійсності.

Посилання представниці відповідачки про відсутність підстав для стягнення заборгованості за кредитом і відсотками та її незгоду з сумою нарахованих відсотків, суд визнає, як спробу відповідачки уникнути цивільно-правової відповідальності за кредитним договором, оскільки остання, як тримач карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, могла отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування коштів за кредитним договором та підтвердження актуальної суми заборгованості і відсотків. Натомість відповідачкою не надано до суду жодних доказів на спростування розміру нарахованої та стягнутої заборгованості і відсотків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що представницею відповідачки не наведено жодного посилання на докази, які могли б мати істотне значення для правильного вирішення справи, а також про відсутність передбачених ст. 288 ЦПК України підстав для задоволення заяви про скасування заочного рішення.

Керуючись ст.ст. 284, 287, 288 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представниці відповідачки ОСОБА_1 адвоката Овчаренко Ольги Миколаївни про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до частини 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя К.Л.Шендрик