УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року

м. Київ

справа № 522/10888/23

провадження № 61-8321ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Ситнік О. М., розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на ухвалу Київського апеляційного суду від 30 травня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Діджи Фінанс» звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 508 521,28 грн та судові витрати.

29 лютого 2024 року заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області в задоволенні позову ТОВ «Діджи Фінанс» відмовлено.

30 травня 2024 року ухвалою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс» на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 лютого 2024 року повернуто особі, яка її подала.

У червні 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «Діджи Фінанс» на ухвалу Київського апеляційного суду від 30 травня 2024 року, в якій заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до Київського апеляційного суду для продовження розгляду справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд виснував про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України підставами для касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Водночас не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «DeGeouffre dela Pradellev. France» від 16 грудня 1992 року).

ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У статті 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Вимоги до апеляційної скарги визначені статтею 356 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються, зокрема, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

З урахуванням змісту статей 185, 357 ЦПК України при невиконанні вимог суду, встановлених ухвалою про залишення апеляційної скарги без руху, вона повертається скаржнику.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір» № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI, в редакції на дату звернення з позовом) за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону № 3674-VI).

Відповідно до частини другої статті 4 Закону № 3674-VI в редакції на дату звернення з апеляційною скаргою за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становила 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

З урахуванням категорії спору та ціни позову за подання апеляційної скарги ТОВ «Діджи Фінанс» мало сплатити 11 441,73 грн (ціна позову 508 521,28 грн х 1,5 % х 150 %), однак додало до скарги квитанцію про сплату судового збору на суму 4 026 грн.

ТОВ «Діджи Фінанс» не було усунуто недоліки апеляційної скарги в повному обсязі, а тому апеляційний суд правомірно визнав її неподаною та повернув.

Обмеження доступу до суду апеляційної інстанції як складової права на судовий захист не встановлено.

Законодавець встановив вимогу щодо оплати апеляційної скарги судовим збором у конкретно визначених розмірах та передбачив механізм залишення апеляційної скарги без руху для забезпечення заявнику можливості у встановлений судом строк усунути недоліки апеляційної скарги, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана в день її первинного подання та прийняття її судом апеляційної інстанції до розгляду.

Однак ТОВ «Діджи Фінанс» чітки вимоги ЦПК України, Закону № 3674-VI та ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху не виконало.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним, а касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України в разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на ухвалу Київського апеляційного суду від 30 травня 2024 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді /підпис/ В. В. Пророк

Є. В. Петров

О. М. Ситнік

Відповідно до частини третьої статті 415 ЦПК України ухвалу оформила суддя Ситнік О. М.