Справа № 185/8035/24
Провадження № 2/185/4219/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2024 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

з участю секретаря судового засідання Іжболдіної І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка на виробництві,

встановив:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", в якій просить суд стягнути на її користь 600000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю її чоловіка на виробництві.

В обґрунтування позову посилається на те, що вона є жінкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, який стався на робочому місці останнього на підприємстві відповідача. Внаслідок втрати чоловіка позивачці завдана моральна шкода, яка полягає в стражданнях, які вона переносить у зв`язку з втратою близької та дорогої для неї людини, вона наразі позбавлена можливості поспілкуватися з останнім, отримати його турботу та підтримку, що в сукупності призвело до істотних вимушених змін у житті позивачки. Вважаючи, що саме з боку відповідача не було забезпечено належних та безпечних умов праці чоловіка позивачки, останній загинув, у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 07 серпня 2024 року провадження у справі було відкрито та постановлено здійснювати розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження.

Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, зі змісту якого останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не доведено його психічний стан відповідними доказами, серед яких мають бути висновки судових експертиз. Крім того, не доведений причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та завданою шкодою, що також звільняє відповідача від відповідальності за заподіяну шкоду, позивачем не зазначено з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. При цьому вважає, що винним у нещасному випадку на виробництві, що призвів до смерті сина позивача, є сам померлий, що зумовлює відсутність вини підприємства відповідача у смерті.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (стаття 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Як встановлено судом, позивачка є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть останнього.

Відповідно до акта спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П від 29.01.2020 року, 26.12.2019 року о 16:20 год. нещасний випадок стався за наступних обставин: 26.12.2019 року у 2-гу зміну заступник начальника дільниці підготовчих робіт №1 ОСОБА_3 видав наряд ланці робітників дільниці ПР-1 у складі 1-го машиніста гірничих виїмкових машин, 4-х прохідників та 2-х гірників підземних на виконання робіт з приведення робочих місць у стан згідно правил безпеки, проведення 2,1 п.м. виробки 132 збірного штреку комбайном RH-160, встановлення анкерного кріплення, обслуговування комбайну RH-160, стрічкового перевантажувача ЛП-600, компресорної установки УКВШ-5/7, обслуговування канатно-ґрунтової дороги КНД-3, вивантаження гірничої маси з вагонеток ВДК-2,5 та на зачищення гірничої маси біля пунктів перевантаження на 132 збірному штреку та конвеєрному ходку блоку №3. На нижньому приймальному майданчику 132 збірного штреку для відправки у забій був сформований рухомий состав з 9-ти порожніх вагонеток ВДК-2,5 та спеціальної площадки з елементами металокріплення КШПУ-17,7, при цьому состав, всупереч технології, був сформований без встановлення вагонетки ВГ-3,3 перед спеціальною площадкою, без уловлювача, також згідно висновкам комісії, спеціальна площадка з елементами металокріплення була зчеплена з вагонеткою ВДК-2,5 за допомогою ланцюга скребкового конвеєру, який був зафіксований відрізком анкеру. Нещасний випадок визнаний пов`язаним з виробництвом та причиною настання нещасного випадку встановлено - порушення технологічного процесу та порушення трудової і виробничої дисципліни в частині невиконання посадових обов`язків. Комісією також встановлено серед винних осіб, та осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, серед інших вказаний і померлий ОСОБА_2 .

Отже, смерть ОСОБА_2 настала в результаті нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, що підтверджується зазначеними вище обставинами.

Згідно зі статтею 153 КЗпП України на всіх підприємствах установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесі, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовується працівником, а також, санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів з питань охорони праці.

Відповідно до статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є діючою в Україні, встановлено, що високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Стаття 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка знаходиться у розділі 1, встановлює, що право кожного на життя охороняється законом.

Стаття 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Отже, зобов`язання України перед своїми громадянами щодо права на життя, до якого у контексті Конституції України входить і право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника (ст. 46 Конституції України), мають виконуватися у повному обсязі, право позивача на соціальний захист, а саме отримання грошової компенсації в рахунок відшкодування моральної шкоди як членом сім`ї працівника, який загинув унаслідок нещасного випадку на виробництві, є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

Установлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частинами 3 та 4 статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з втратою сина завдає позивачу душевних та психологічних страждань, позивач позбавлений можливості спілкуватися з близькою йому людиною, відчувати його турботу, любов, підтримку, та утримання, що тягне за собою порушення його нормальних життєвих зв`язків та докладання з його боку додаткових зусиль для організації власного життя.

У зв`язку з цим, суд вважає, що позивачка має право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку із встановленням причинного зв`язку смерті її чоловіка та отриманими ушкодженнями на виробництві під час виконання ним трудових обов`язків, а також з істотності вимушених змін у життєвих стосунках позивачки, її переживань та страждань, пов`язаних із втратою близької людини.

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача, що в діях відповідача відсутні ознаки протиправності, оскільки чоловік позивачки отримав тілесні ушкодження у зв`язку з незабезпеченням йому безпечних та нешкідливих умов праці, тому ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля» є особою, що несе відповідальність за порушення ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Крім того, суд вважає неприйнятними доводи представника відповідача щодо відсутності доказів заподіяння позивачці моральної шкоди, оскільки факт заподіяння такої шкоди у зв`язку зі смертю чоловіка доведений матеріалами справи, а те, що померлого чоловіка позивачки теж визнано винним у заподіянні вказаного нещасного випадку, що призвів до смерті останнього, не може бути підставою для підтвердження відсутності вини з боку відповідача. Позивачка внаслідок втрати чоловіка переживає нервові потрясіння, пов`язані з його смертю вона позбавлена любові своєї рідної людини та його підтримки, турботи та утримання.

Відповідно до положень статті 13 Закону України «Про охорону праці» саме на роботодавця покладено обов`язок створення на кожному робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці, відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суд бере до уваги, що смерть чоловіка позивачки настала у зв`язку з порушенням відповідачем вимог щодо безпеки праці, глибину та тривалість моральних страждань, оскільки смерть чоловіка призвела до того, що позивачка постійно перебуває у напруженому психічному стані, така втрата є невідворотною, та жодна людина не може замінити померлого, його любов та турботу, смертю останнього позивачці завдано глибокі моральні страждання, оскільки був порушений нормальний уклад її життя.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) дійшла висновку про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Виходячи з цих обставин, суд, беручи до уваги конкретні обставини по справі, невідворотність, характер, інтенсивність і довготривалість моральних страждань позивачки, а також зважаючи на те, що винним у заподіянні вказаного нещасного випадку, що призвів до смерті чоловіка позивачки, визнано серед інших також і останнього, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки моральну шкоду в сумі 200000,00 грн, що буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості, та не приведе до безпідставного збагачення.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Отже, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 2000,00 грн.

Керуючись ст.5,12,13,81,89,141,259,263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка на виробництві.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 200000,00 (двісті тисяч гривень нуль копійок) грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок смерті чоловіка на виробництві з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь держави судовий збір у розмірі 2000,00 (дві тисячі гривень нуль копійок) грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", ідентифікаційний номер 00178353, вул. Соборна, 76, м. Павлоград Дніпропетровської області, 51400.

Суддя М. М. Перекопський