ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Бондар Я.М., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Лідовської А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 219/10254/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Артемсіль», третя особа Східне міжрегіональне управління державної служби України з питань праці про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення недоплачених премії, винагород та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 09 лютого 2024 року, ухвалене у складі судді Лапченко О.М., -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Артемсіль» про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення недоплачених премії, винагород та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він перебуває з відповідачем у трудових відносинах на умовах безстрокового трудового договору, працюючи на посаді заступника з охорони праці директора рудника №1, 3.

17.07.2020р. на підприємстві з дорожньо-колійним робітником ОСОБА_2 під час вивантаження залізобетонних шпал із залізничної платформи шляхом кантування за допомогою лому та скидання на землю стався нещасний випадок, в результаті чого той отримав тілесні ушкодження. За наслідками розслідування нещасного випадку був складений акт від 19.08.2020 р., який затверджено 20.08.2020р. Разом з тим, 6.10.2020р. відповідачем було видано наказ №383 «Про притягнення до відповідальності працівників за результатами спеціального розслідування нещасного випадку з дорожньо-колійним робітником рудника №1, 3», який підписано першим заступником директора ОСОБА_3 . Згідно із зазначеним наказом в результаті проведення розслідування нещасного випадку було встановлено причини настання нещасного випадку, серед яких - невиконання працівниками посадових інструкцій, зокрема позивачем - п.3.6, 3.7, 3.18 «Посадової інструкції № ПІ 41.03-2017 заступника з охорони праці директора рудника № 1, 3», яке полягає в тому, що він не проконтролював наявність інструкції з охорони праці та технологічної карти на вантажно-розвантажувальні роботи з переміщення шпал. Інших порушень позивачу за провину не ставиться.

На підставі викладеного згідно з п.6 спірного наказу позивачу оголошено догану, зменшено розмір нарахованої премії за жовтень на 100%, зменшено розмір винагороди за вислугу років на 50% та позбавлено повністю винагороди за загальні результати роботи за підсумком року. Згідно з п.8 наказу голові атестаційної комісії під час проведення чергової атестації працівників доручено розглянути питання відповідності займаній посаді, зокрема, позивача. Відповідно до довідки ДП «Артемсіль» від 4.02.2021р. №50 позивач на підставі наказу був позбавлений премії за жовтень 2020 року в сумі 389,28 грн., частини одноразової винагороди за вислугу років за 2020 рік в сумі 19190 грн., винагороди за загальні результати роботи за 2020 рік в сумі 15945 грн., а всього - в сумі 35524,28 грн. З урахуванням відрахувань податків та обов`язкових платежів загальна сума недоплачених позивачу премії та винагород становить 28597,05 грн.

Позивач із зазначеним наказом в частині, притягнення його до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього заходів матеріального впливу, а також в частині, відповідності його займаній посаді, не погоджується та вважає, що наказ підлягає скасуванню у відповідній частині.

Зазначає, що дисциплінарне стягнення шляхом підписання спірного наказу застосовано першим заступником директора ОСОБА_3 , тоді як покладення обов`язків керівника Підприємства на одного із заступників директора мало відбутись на підставі спеціального наказу наглядової ради ДП «Артемсіль», а у разі відсутності наглядової ради - уповноваженого органу управління, яким в даному випадку є Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (п.1.1 Статуту ДП «Артемсіль») і тільки в цьому випадку відповідний заступник директора як виконувач обов`язків керівника Підприємства мав право прийняття на посади працівників Підприємства, а, отже, і, відповідно до ч.1 ст.147-1 КЗпП України, право накладення дисциплінарних стягнень, зокрема, догани. Однак, в даному випадку спірний наказ підписано ОСОБА_3 не як виконувачем обов`язків керівника Підприємства, а саме як заступником директора. До того ж ані наглядовою радою, ані Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України наказ про покладення обов`язків керівника Підприємства на ОСОБА_4 з відповідними повноваженнями щодо прийняття працівників на посади не приймався. Отже, спірний наказ підписано ОСОБА_3 з перевищенням повноважень (неналежною особою, яка не мала права накладення дисциплінарних стягнень).

Крім того, зазначив, що за змістом спірного наказу його видано як наслідок спеціального розслідуванню нещасного випадку, який стався 17.07.2020р. з дорожньо-колійним робітником рудника № 1, 3 ОСОБА_2 . Акт спеціального розслідування вказаного нещасного випадку складено (в тому числі за участю заступника директора з охорони праці ДП «Артемсіль» ОСОБА_5 ) 19.08.2020р. та затверджено 20.08.2020р. У п.9 вказаного акту наведено перелік заходів щодо запобігання подібним нещасних випадкам та визначено строк їх виконання - до 31.08.2020р. та визначено їх виконавця - в.о. директора ДП «Артемсіль» ОСОБА_23. Всупереч до п.45 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків професійних захворювань та аварій на виробництві відповідач як роботодавець щонайменш 28.08.2020р. був обізнаний зі змістом Акту № 3 спеціального розслідування вказаного нещасного випадку від 19.08.2020р. та усіма матеріалами цього розслідування (адже в цей строк мав виготовити копії акту та матеріалів розслідування), до того ж про вжиття запропонованих спеціальною комісією заходів до запобігання виникненню подібних нещасних випадків відповідач мав не пізніше 25.08.2020 видати відповідний наказ, строк виконання якого - 31.08.2020 р., однак, дисциплінарне стягнення накладено на позивача лише 6.10.2020 р., тобто більше, ніж через місяць з дня фіксації подій, які відповідач вважає порушеннями, допущеними позивачем. Крім того, у спірному наказі взагалі не вказано, коли саме позивач допустив порушення вимог п.3.6, 3.7, 3.18 «Посадової інструкції № ПІ 41.03-2017 заступника з охорони праці директора рудника № 1, 3», а саме: коли конкретно він не проконтролював наявність інструкції з охорони праці та технологічної карти на вантажно-розвантажувальні роботи з переміщення шпал, за що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності, у зв`язку з чим відповідачем не підтверджено дотримання визначеного ст. 148 КЗпП України як місячного так і шестимісячного строків притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, п.3.6 та 3.18 Посадової інструкції передбачено, що заступник з охорони праці директора рудника №1, 3 вивчає умови праці і дотримання робітниками вимог нормативно-правових актів на робочих місцях, приймає участь по втіленню більш вдосконалених конструкцій огороджувальної техніки, забезпечувальних пристроїв та інших засобів захисту, контролює наявність та своєчасний перегляд інструкцій з охорони праці і пожежної безпеки, узгоджує їх. Тобто, всупереч спірному наказу, зазначеними пунктами Посадової інструкції не встановлено обов`язку заступника з охорони праці директора рудника №1, 3 з контролю наявності інструкції з охорони праці та технологічної карти на вантажно- розвантажувальні роботи з переміщення шпал, а невиконання тих обов`язків, які визначені вищевказаними пунктами посадової інструкції, у провину позивачеві не ставиться та фактично ані спірним наказом, ані актом розслідування нещасного випадку не встановлено, у зв`язку з чим притягнення позивача до відповідальності за невиконання ним п.3.6 та 3.18 Посадової інструкції є безпідставним.

Пунктом 3.7 Посадової інструкції заступника з охорони праці директора рудника №1, 3 передбачено, що він погоджує, контролює наявність, а також виконання (виробництво) робіт відповідно проектам, технологічним картам і паспортам. Тобто вказаним пунктом визначено перелік обов`язків, які покладені на заступника з охорони праці директора рудника №1, 3 безпосередньо під час виконання робіт, адже здійснювати контроль наявності та виконання робіт поза самим процесом їх виконання є неможливим по суті. Однак, у день виконання потерпілим ОСОБА_2 робіт, внаслідок яких стався нещасний випадок - 17.07.2020 р., позивач згідно табелю обліку використання робочого часу мав вихідний день. Крім того, методологія та порядок і спосіб здійснення контролю наявності, а також виконання (виробництва) робіт відповідно проектам, технологічним картам і паспортам в ДП «Артемсіль» не затверджувались та до відома позивача не доводились, а у згаданій посадовій інструкції ці процеси по суті не розкриті та не описані, хоча згідно з п. 1 ч. 1 ст. 29 КЗпП України до обов`язку власника або уповноваженого ним органу (тобто позивача) належить саме роз`яснити (а не просто повідомити) працівникові (позивачу) його права та обов`язки, а тому у разі невиконання роботодавцем вказаного обов`язку неможливо притягати працівника до дисциплінарної відповідальності за порушення відповідних пунктів Посадової інструкції. До того ж, згідно Акту № 3 спеціального розслідування нещасного випадку від 19.08.2020 р. та спірним наказом позивачу ставиться у провину те, що він не проконтролював наявність інструкції з охорони праці та технологічної карти на вантажно-розвантажувальні роботи з переміщення шпал, що не відповідає фактичному змісту п.3.6, 3.7, 3.18 Посадової інструкції заступника з охорони праці директора рудника № 1, 3, за порушення яких позивача притягнуто до відповідальності, адже зазначеними пунктами саме таких обов`язків позивачу не встановлено, а невиконання конкретно тих обов`язків, які визначені зазначеними пунктами Посадової інструкції позивачу за провину не ставиться.

Крім того вказує, що спірний наказ видано як наслідок проведеного спеціального розслідування нещасного випадку, що стався з дорожньо-колійним робітником ОСОБА_2 17.07.2020р., що зафіксовано в Акті №3 спеціального розслідування нещасного випадку від 19.08.2020р. Разом з тим, у вказаному акті спеціального розслідування нещасного випадку, серед іншого, вказано обставини та механізм настання нещасного випадку та отримання потерпілим травм (тілесних ушкоджень). Так, потерпілий отримав від майстра шляхового ОСОБА_6 наряд на виконання робіт з доставки залізобетонних шпал до місця їх вивантаження. Також зазначено, що потерпілий здійснював вивантаження шпал вручну за допомогою ломів. В момент падіння потерпілий стояв на платформі - безпосередньо на верхній кромці залізобетонних шпал на відстані 1,10 м від землі і під час вивантаження остання шпала другого ярусу, на якій стояв потерпілий посунулась і впала разом з потерпілим.

Відповідно до Робочої інструкції РІ № 41.07.05.03-2017 дорожньо-колійного робітника (4-го розряду) виробничої дільниці з помелу, переробки та вантаження солі виробничої одиниці рудника № 1, 3 від 31.03.2017р. до обов`язків і завдань дорожньо- колійного робітника (4-го розряду) виробничої дільниці з помелу, переробки та вантаження солі виробничої одиниці рудника № 1, 3 не належить ані виконання робіт з доставки залізобетонних шпал, ані виконання робіт з їх розвантаження (вивантаження). В п.2.19 вказаної інструкції зазначено, що дорожньо-колійний робітник (4-го розряду) виробничої дільниці з помелу, переробки та вантаження солі виробничої одиниці рудника №1, 3 у випадку виробничої необхідності, за дорученням особи технічного нагляду дільниці (начальника, заступника начальника або майстра) виконує обов`язки, не обумовлені робочою інструкцією. До прав вказаного робітника належить, зокрема, доповідати керівництву ділянки про усі виявлені недоліки в роботі; не допускати виробництво робіт з порушенням законів України і нормативних документів контролюючих органів; вимагати від керівництва підприємства сприяння у виконанні своїх службових обов`язків. Шляховий майстер ОСОБА_7 за будь-яких умов не мав права видавати потерпілому наряд з виконання робіт щодо доставки та розвантажена залізобетонних шпал, тим більше вручну, а сам потерпілий мав право відмовитись від виконання таких робіт, якщо вони є небезпечними для його здоров`я. Якщо ж потерпілий вважав за можливе ці роботи виконувати, то мав це здійснювати з дотриманням нормативних актів про охорону праці. Між тим, сам потерпілий вважав за можливе виконувати відповідні роботи та жодних зауважень з приводу їх небезпечності, не ознайомлення його з певними інструкціями, технологічними картами щодо їх виконання тощо як до початку виконання робіт так і під час їх виконання не висловлював. В силу прямих положень законодавства дорожньо-колійний працівник (в даному випадку - потерпілий) за будь-яких умов не мав права вручну проводити розвантаження залізобетонних шпал, а шляховий майстер - надавати йому відповідний наряд. У зв`язку з цим безперечною причиною настання нещасного випадку слід визнати порушення потерпілим та шляховим майстром Правил безпеки праці під час виконання робіт у колійному господарстві в частині виконання робіт з перевищенням власних повноважень та у непередбачений спосіб за наявності як прямої заборони такого так і прямої можливості відмовитись від цього.

Між тим, вина позивача у настанні вказаного нещасного випадку, а також наявність причинно-наслідкового зв`язку між будь-якими його діями чи бездіяльністю та настанням цього нещасного випадку в акті розслідування хоча й зазначена, проте будь-яким чином не обґрунтована, а висновок комісії з розслідування нещасного випадку в цій частині зводиться лише до звичайної констатації факту без наведення будь-якого обґрунтування, вказівки на прояви вини та її складові, будь-якого аналізу (а не простого переліку) подій та їх конкретного зв`язку з діями чи бездіяльністю позивача, зокрема (але не виключно), без зазначення того, яким чином дії чи бездіяльність позивача спричинили виконання потерпілим заборонених йому робіт у непередбачений спосіб, на виконання яких він добровільно та самостійно погодився всупереч наведеним вище прямим вказівкам щодо безпеки праці під час виконання робіт у колійному господарстві та саме виконання яких і спричинило настання нещасного випадку. В частині встановлення вини позивача акт розслідування носить формальний, а не конкретно визначений характер, а тому в цій частині не може вважатись достатнім доказом вини позивача. Попри відповідні посилання в акті розслідування та спірному наказі, під час навантаження та розвантаження шпал наявність технологічних карт передбачена лише у разі розвантаження шпал, просочених антисептиками, з піввагонів, якщо вони завантажені навалом, що прямо визначено в п.7.4.6 Правил. Однак, розвантаження шпал, просочених антисептиками та завантажених навалом, з піввагонів в даному випадку не здійснювалось. Інших випадків необхідності наявності технологічних карт під час виконання навантажувально-розвантажувальних робіт розділ 7 Правил не містить. Отже, в порушення ст. 147 КЗпП України підстави для накладення на позивача дисциплінарного стягнення відсутні.

Крім того зазначив, що неправомірними діями відповідача, який, порушивши вимоги норм законодавства, вчинив незаконне та безпідставне притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, позивачу завдано також моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з протиправною поведінкою роботодавця відносно нього як працівника. Зазначені моральні страждання полягають у виникненні та тривалості у позивачі неприємних тяжких відчуттів, за яких він наразі переживає емоційний дискомфорт та стрес, що викликано незаконними діями відповідача, які завдали позивачу душевних страждань, яких він зазнає у зв`язку з безпідставним накладенням на нього стягнення, що підсилюється триваючим характером даного порушення, а також викликало в позивачі відчуття глибокої образи та незахищеності від незаконної поведінки роботодавця. Водночас допущені відповідачем порушення вимагають від позивача додаткових зусиль для організації свого життя в частині вчинення додаткових дій та заходів матеріальних і часових витрат та емоційного навантаження для відновлення своїх порушених прав та відновлення свого попереднього становища у сфері праці. З урахуванням наведених обставин, враховуючи характер допущеного відповідачем порушення трудового законодавства, дотримуючись балансу інтересів обох сторін, застосовуючи принцип справедливості, позивач вважає за необхідне визначити завдаю йому моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Просив визнати протиправним та скасувати наказ Державного підприємства «Артемсіль», підписаний першим заступником директора ОСОБА_3 від 6.10.2020 року № 383 «Про притягнення до відповідальності працівників за результатами спеціального розслідування нещасного випадку з дорожньо-колійним робітником рудника № 1, 3» в частині оголошення догани ОСОБА_1 , зменшення йому нарахованої премії за жовтень на 100% та винагороди за вислугу років на 50%, в частині позбавлення повністю винагороди за загальні результати роботи за підсумком року, а також в частині розгляду питання відповідності ОСОБА_1 займаній посаді; стягнути з Державного підприємства «Артемсіль» на користь ОСОБА_1 недоплачену премію за жовтень 2020 року в сумі 389,28 грн., частину одноразової винагороди за вислугу років за 2020 рік в сумі 19190 грн., винагороду за загальні результати роботи за 2020 рік в сумі 15945 грн., а всього - в сумі 35524,28 грн., що з урахуванням відрахувань податків та обов`язкових платежів становить 28 597,05 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та судовий збір в сумі 1681,60 грн.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 09 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувати наказ Державного підприємства «Артемсіль», підписаний першим заступником директора ОСОБА_3, від 6 жовтня 2020 року № 383 «Про притягнення до відповідальності працівників за результатами спеціального розслідування нещасного випадку з дорожньо-колійним робітником рудника № 1, 3» в частині оголошення догани ОСОБА_1 , зменшення ОСОБА_1 нарахованої премії за жовтень на 100% та винагороди за вислугу років на 50%, в частині позбавлення ОСОБА_1 повністю винагороди за загальні результати роботи за підсумком року, а також в частині розгляду питання відповідності ОСОБА_1 займаній посаді.

Стягнуто з Державного підприємства «Артемсіль» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення судув частині відмовлених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, щозгідно з довідкою ДП «Артемсіль» від 4.02.2021р. № 50, що міститься в матеріалах справи, сума нарахованих премій позивачу становить 35524,28 грн. до виплати з відрахуванням 28597,05 грн.

Таким чином, вказані грошові суми у відповідному розмірі були нараховані позивачу саме відповідачем, водночас, згідно з матеріалами справи єдиною підставою для невиплати позивачу вказаних (нарахованих саме відповідачем) сум був спірний наказ від 6.10.2020р. № 383 «Про притягнення до відповідальності працівників за результатами спеціального розслідування нещасного випадку з дорожньо-колійним робітником рудника № 1, 3», який в частині, що стосується позивача, суд по всім пунктам визнав протиправним та скасував.

Відтак, наслідком скасування наказу про позбавлення відповідача відповідних виплат, розмір яких визначений самим відповідачем, є відновлення становища позивача, що існувало до скасування спірного наказу, що можливо шляхом стягнення на його користь нарахованих відповідачем, але не сплачених у зв`язку з прийняттям спірного наказу грошових сум.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку`у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду лише у частині відмовлених позовних вимог, а тому рішення суду в частині задоволених позовних вимог судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних обставин.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підстав повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 30.01.2003 року працює на Державному підприємстві «Артемсіль» заступником з охорони праці директора рудника № 1, 3, що підтверджується копією трудової книжки (т.1 а.с.9-17).

Відповідно до копії посадової інструкції № ПІ 41.03-2017 заступника з охорони праці директора рудника № 1, 3, яка затверджена заступником директора ДП «Артемсіль» ОСОБА_8 , в ній прописані загальні положення, функції, обов`язки, права, відповідальність та взаємозв`язки за посадою (т.1 а.с.43-45).

17 липня 2020 року на Державному підприємстві «Артемсіль» стався нещасний випадок, внаслідок якого дорожньо-колійний робітник ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження.

Внаслідок вказаної події комісію, утвореною Головним управлінням Держпраці у Донецькій області, складено Акт № 3 розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався 17 липня 2020р. о 05 год. 15 хв. на Державному підприємстві «Артемсіль» (т.1 а.с.34-40).

Згідно вказаного акту 17 липня 2020 року дорожньо-колійний робітник ОСОБА_2 вийшов на роботу в першу зміну (графік роботи з 4 г. 00 хв. до 12 г. 30 хв.), переодягнувся у спецодяг та спецвзуття та о 03 г. 45 хв. отримав наряд від майстра шляхового ОСОБА_7 на виконання робіт з доставки залізобетонних шпал до місця їх вивантаження у складі ланки з п`яти осіб. Старший ланки - дорожньо-колійний робітник ОСОБА_9 . О 5 г. 00 хв. під вивантаження на колію № 10 було подано залізничну платформу з залізобетонними шпалами типу СБ 3-0. Шпали було укладено на вісі платформи у дві пачки по три яруси у кожній за допомогою вантажопідіймального автомобільного крану 16.07.2020 р. у місці їх зберігання біля вагової рудника бригадою у такому ж складі. Яруси шпал перекладені дерев`яними брусками. До виконання роботи ОСОБА_2 приступив разом із дорожньо-колійним робітником ОСОБА_10 . Вивантаження відбувалося вручну методом кантування шпали з обох кінців за допомогою ломів на край платформи та скидання шпал на землю. Під час вивантаження передостанньої шпали другого ярусу ОСОБА_2 . лівою ногою став на останню шпалу другого ярусу, яка посунулася і почала падати з платформи разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_10 . В результаті спочатку впав ОСОБА_2 , на його ліву ногу впала шпала. ОСОБА_10 теж впав на землю, але зміг згрупуватися і підвестися. Тілесних ушкоджень ОСОБА_10 не отримав і намагався прибрати шпалу з ноги ОСОБА_2 . Підняти шпалу самостійно ОСОБА_11 не зміг, тому покликав на допомогу. Складач поїздів ОСОБА_12 , дорожньо-колійний робітник ОСОБА_10 , дорожньо-колійний робітник ОСОБА_13 зняли шпалу з ноги потерпілого. Дорожньо-колійний робітник ОСОБА_9 викликав медичну сестру рудника ОСОБА_14 , яка доповіла про нещасний випадок диспетчеру гірничому ОСОБА_15 . О 05год. 25 хв. ОСОБА_15 викликав швидку медичну допомогу. О 06год. 20хв. постраждалого було доставлено до КНП «БЛІЛ м. Бахмут», де встановлено попередній діагноз та надано медичну допомогу. В момент настання нещасного випадку майстер шляховий знаходився на ваговій рудника разом із головним інженером ОСОБА_16 . Про настання нещасного випадку було повідомлено начальнику дільниці ОСОБА_17 , директору рудника № 1, 3 ОСОБА_18 , заступнику з охорони праці директора рудника № 1, 3 ОСОБА_1 , заступнику директора з охорони праці ОСОБА_5 .

До осіб, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці, зокрема, віднесли і ОСОБА_1 , заступника з охорони праці директора рудника № 1, 3, який не проконтролював наявність інструкції з охорони праці та технологічної карти на вантажно-розвантажувальні роботи з переміщення залізобетонних шпал, чим порушив п.3.6, 3.7, 3.18 «Посадової інструкції № ПІ 41.03-2017 заступника з охорони праці директора рудника № 1, 3», затвердженої заступником директора з фінансових питань ДП «Артемсіль» 19.04.2017 р.

З даним актом позивач ознайомлений 21.09.2020 року, що підтверджується його підписом у листі ознайомлення посадових осіб за Формою Н-1/П (т.1 а.с.93).

Згідно табелів обліку використання робочого часу за липень 2020 року ОСОБА_1 17.07.2020 року мав вихідний день через скорочений робочий тиждень (т.1 а.с.41-42).

07.09.2020 р. Головне управління Держпраці у Донецькій області направило на адресу ДП «Артемсіль» подання, відповідно до якого доручило в місячний термін з дня його отримання розглянути питання щодо відповідності займаній посаді заступника директора з охорони праці рудника № 1,3 ДП «Артемсіль» ОСОБА_1 (т.1 а.с.94-95).

Згідно службової записки, складеної 20.09.2020 року в.о. начальника відділу з ОПР ОСОБА_19 , останній з метою встановлення обставин вини, наявності причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушеннями або неналежним виконанням покладених на даних працівників трудових обов`язків, згідно вимог ст. 148, 149 КЗпП України, просив вирішити питання щодо можливості притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_1 , ОСОБА_16 та ОСОБА_22 (т.1 а.с.98).

22.09.2020 року ОСОБА_1 надав в.о. директора ДП «Артемсіль» ОСОБА_23 пояснювальну записку, згідно якої зазначив, що відповідно до вимог п.11 р.15 «Правил охорони праці під час дроблення і сортування, збагачення корисних копалин і огрудкування руд та концентратів» організація та проведення ремонтів обладнання здійснюють за вимогами НПАОП 27.1-1.06-08 (далі НПАОП). Згідно п.9 р.2 НПАОП має право розробити свої стандарти (СТП), що визначають порядок та оформлення ремонтної документації. В п.1 р.2 НПАОП щодо розробки ремонтно-технологічної документації в штатному розкладі підприємства, що виконує ремонтні роботи, повинні бути спеціально підготовленні працівники, які входять до складу технологічних бюро або відділів. Ремонтно-технологічна документація повинна містити: технологічну карту, технологічну записку, технологічну схему (етапи ремонту), графік виконання робіт, альбоми пристосувань, інструменту, що застосований, засоби підмащування, альбом строповки вантажів, плакати з безпечного виконання робіт. Технічної наради в зв`язку з переходом з дерев`яних шпал на залізобетонні шпали на руднику не проводилось. Відсутність відділу по розробки технологічної документації спровокувало на відсутність технологічних карт, відсутні карти, в результаті чого не можливо розробити інструкції з охорони праці так як не відома технологія ремонту залізничного полотна. Майстер на начальник ДППНС не мають спеціального навчання по розробки технічної документації (т.1 а.с.97).

01.10.2020 року був складений акт, згідно якого зазначено, що заступнику з охорони праці директора рудника № 1, 3 ОСОБА_1 було запропоновано ознайомитися під підпис з поданням Головного управління Держпраці у Донецькій області за № 06.3-13-3/5903/20 від 07.09.2020 року. ОСОБА_1 від ознайомлення з поданням під підпис та від надання пояснень відмовився (т.1 а.с.96).

Наказом № 383 від 06.10.2020 року «Про притягнення до відповідальності працівників за результатами спеціального розслідування нещасного випадку з дорожньо-колійним робітником рудника № 1, 3», який підписано першим заступником директора ОСОБА_3 , за порушення вимог п. 3.6, п. 3.7, п. 3.18 «Посадової інструкції № ПІ 41.03-2017 заступника з охорони праці директора рудника № 1, 3», затвердженої заступником директора з фінансових питань ДП «Артемсіль» 19.04.2017 р., заступнику з охорони праці директора рудника № 1, 3 ОСОБА_1 вирішено оголосити догану, зменшити розмір нарахованої премії за жовтень на 100%, зменшити розмір винагороди за вислугу років на 50% та позбавити повністю винагороди за загальні результати роботи за підсумком року (т.1 а.с.18, 19).

Згідно п.8 вказаного наказу Голові атестаційної комісії під час проведення чергової атестації працівників доручено розглянути питання відповідності займаним посадам директора рудника № 1, 3 ОСОБА_18 , заступника з охорони праці директора рудника № 1, 3 ОСОБА_1 , провідного інженера з транспорту (ревізора з безпеки руху) відділу логістики ОСОБА_21 , головного інженера рудника № 1, 3 ОСОБА_16 , головного механіка рудника № 1, 3 ОСОБА_20 , майстра шляхового ОСОБА_7 , начальника ВДППНС рудника № 1, 3 ОСОБА_17 .

Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 04.03.2020 року № 48-п ОСОБА_23 призначено виконувачем обов`язків директора державного підприємства «Артемсіль» з 06 березня 2020 року (т.1 а.с.129).

Згідно довіреності № 27/10-01-40 від 03.08.2020 року, виданою виконуючим обов`язки директора ДП «Артемсіль» ОСОБА_23 , першого заступника директора ОСОБА_24 уповноважено, зокрема, підписувати накази загальні, по прийому, переведенню і звільненню працівників, видачі різних довідок, звітів та інших локальних актів і документів підприємства, передбачених п.7.4 Статуту (т.1 а.с.131).

Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 05.08.2020 року № 149-п ОСОБА_23 звільнений з посади виконуючого обов`язки директора державного підприємства «Артемсіль» 05 серпня 2020 року, на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України (т.1 а.с.130).

Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 12.08.2020 року № 155-п ОСОБА_25 призначено виконуючим обов`язки директора державного підприємства «Артемсіль» з 13 серпня 2020 року (т.2 а.с.56).

Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 12.10.2020 року № 185-п ОСОБА_25 звільнений з посади виконуючого обов`язки директора державного підприємства «Артемсіль» 12 жовтня 2020 року, за власним бажанням, на підставі ст.38 КЗпП України (т.2 а.с.57).

Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 13.10.2020 року №190-п ОСОБА_8 призначено виконуючим обов`язки директора державного підприємства «Артемсіль» з 13 жовтня 2020 року (т.1 а.с.133).

Згідно Наказу ДП «Артемсіль» № 330 від 26.08.2020 року директорам рудників № 1, 3; 4, 7, 8 ОСОБА_18 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , начальникам РБУ, ДАТЦ ОСОБА_29 , ОСОБА_30 доручено, зокрема, обставини та причини нещасного випадку довести до відома усіх працівників підприємства при видачі нарядів на виконання робіт. Термін - 31.08.2020 р. Контроль за виконанням даного наказу покладено на заступника директора з охорони праці ОСОБА_5 (т.1 а.с.168).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення премії та винагород у зв`язку з оголошенням догани у відповідності до наказу від 6.10.2020 року № 383, суд першої інстанції виходив з того, що преміювання провадиться у межах наявного фонду оплати праці, при цьому, право встановлення премій та винагород належить до варіативних дискреційних повноважень, у силу яких, роботодавець вільний у виборі в межах затвердженого кошторису встановлювати їх або не встановлювати.

Апеляційний суд не погоджується з даним висновком та зазначає наступне.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 94 Кодексу законів про працю України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України«Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно наказу № 383 від 06.10.2020 року «Про притягнення до відповідальності працівників за результатами спеціального розслідування нещасного випадку з дорожньо-колійним робітником рудника № 1, 3», який підписано першим заступником директора ОСОБА_3 , за порушення вимог п. 3.6, п. 3.7, п. 3.18 «Посадової інструкції № ПІ 41.03-2017 заступника з охорони праці директора рудника № 1, 3», затвердженої заступником директора з фінансових питань ДП «Артемсіль» 19.04.2017 р., заступнику з охорони праці директора рудника № 1, 3 ОСОБА_1 вирішено оголосити догану, зменшити розмір нарахованої премії за жовтень на 100%, зменшити розмір винагороди за вислугу років на 50% та позбавити повністю винагороди за загальні результати роботи за підсумком року (т.1 а.с.18, 19).

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що дисциплінарне стягнення на позивача накладено відповідачем із порушенням вимог трудового законодавства та за відсутності в його діях складу дисциплінарного проступку.

Отже, наказ відповідача ДП «Артемсіль» № 383 від 06.10.2020 року «Про притягнення до відповідальності працівників за результатами спеціального розслідування нещасного випадку з дорожньо-колійним робітником рудника № 1, 3», в частині оголошення догани зменшення ОСОБА_1 нарахованої премії за жовтень на 100% та винагороди за вислугу років на 50%, в частині позбавлення ОСОБА_1 повністю винагороди за загальні результати роботи за підсумком року, а також в частині розгляду питання відповідності ОСОБА_1 займаній посаді є протиправним та його скасувано.

Згідно зі ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Колегія суддів вважає, що оскільки внаслідок незаконного притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності його позбавлено також премії та винагород, то позбавлення його цих виплат також є протиправним.

Зміст порушеного права позивача вказує на те, що у даному випадку належним способом захисту його трудових прав в частині відновлення його попереднього становища є скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, а також стягнення з відповідача на його (позивача) користь недоплачених сум винагород та премій.

Згідно довідки ДП «Артемсіль» від 04.02.2021 року, ОСОБА_1 у жовтні 2020 був позбавлений премії в сумі 389 грн. 28 коп., йому була зменшена одноразова винагорода за вислугу років за 2020 р. на 50 % в сумі 19190 грн. та він позбавлений винагороди за загальні результати роботи за 2020р. на 100 % в сумі 15945 грн. Разом сума нарахованих позбавлених премій складає 35524 грн. 28 коп. до виплати з відрахуванням 28597 грн. 05 коп. (т.1 а.с.193).

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача невиплачену премію за жовтень 2020 року у розмірі 389 грн. 28 коп.; недоплачену одноразову винагороду за вислугу років за 2020 рік у розмірі 19190 грн.; невиплачену винагороду за загальні результати роботи за 2020 рік у розмірі 15945 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Стягнути з Державного підприємства «Артемсіль» на користь ОСОБА_1 витрати пог сплаті судового збору за подання апеляційної скарги 1210,75 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 09 лютого 2024 року в частині відмовлених позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з Державного підприємства «Артемсіль» на користь ОСОБА_1 недоплачену премію за жовтень 2020 року в сумі 389,28 грн., частину одноразової винагороди за вислугу років за 2020 рік в сумі 19190 грн., винагороду за загальні результати роботи за 2020 рік в сумі 15945 грн., а всього - в сумі 35524,28 грн., що з урахуванням відрахувань податків та обов`язкових платежів становить 28597 (двадцять вісім тисяч п`ятсот дев`яносто сім)грн.. 05 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Артемсіль» на користь ОСОБА_1 витрати пог сплаті судового збору за подання апеляційної скарги 1210 (одна тисяча двісті десять)грн. 75коп.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 01 липня 2024 року.

Головуючий суддя О.В. Агєєв