Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/3000/23

18 січня 2024 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

з участю: представника позивача, адвоката - Гураша М.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

13.12.2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 07.11.1995 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 у виконавчому комітеті Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 31.

Від шлюбу у сторін по справі народилося двоє дітей, які на даний час вже досягли повноліття. Однак, розірвати шлюб за взаємною згодою подружжя в органах державної реєстрації актів цивільного стану позивач не може, оскільки цього не бажає відповідач.

Зазначає, що на початку сімейного життя у них були менш-більш нормальні дружні стосунки, однак в подальшому їхнє подружнє життя не складається.

Причиною розпаду сім"ї стало те, що у них з відповідачем, як виявилося, різні характери та погляди на життя, на сімейні цінності, на ведення господарства, тощо, в результаті чого між ними постійно виникали непорозуміння і конфлікти.

Стверджує, що вони старалися зберегти сім"ю, однак їхні відносини погіршувалися і в результаті між ними склалося таке відношення, як нетерпимість один до одного, оскільки вони не могли з часом знайти спільної мови навіть при вирішенні самих елементарних побутових питань.

Звертає увагу, що протягом останніх трьох років вони не підтримують подружніх стосунків, хоча проживають в одному будинку, однак в різних кімнатах. Протягом останнього часу вони фактично навіть не спілкуються.

Вказані обставини привели до остаточного розпаду їхньої сім`ї.

Враховуючи викладене вище, позивач просить розірвати даний шлюб, оскільки він став носити формальний характер. Сторони припинили цікавитися один одним як дружина і чоловік, втративши взаємні почуття підтримки, любові та поваги.

Також, позивач вважає, що недоцільно надавати їм термін на примирення, так як воно вже неможливе, враховуючи що неприязні стосунки між ними тривають вже досить довго, декілька років.

Після розірвання шлюбу з відповідачем позивач бажає залишити собі шлюбне прізвище « ОСОБА_3 ». Судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, остання просить залишити за нею.

В судовому засіданні представник позивача вимоги ОСОБА_1 підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, натомість подав до суду заяву, в якій зазначив, що на розірвання шлюбу згідний. Справу просить розглянути в його відсутності в зв"язку із службовим відрядженням.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб, що долучене до матеріалів справи, згідно якого вказаний шлюб зареєстровано 07.11.1995 року у виконавчому комітеті Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 31 (а.с.7).

Від шлюбу у сторін по справі народилося двоє дітей, які на даний час вже досягли повноліття. Однак, розірвати шлюб за взаємною згодою подружжя в органах державної реєстрації актів цивільного стану позивач не може, оскільки цього не бажає відповідач.

Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини протягом часу, який оцінюється як тривалий, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, а тому їх шлюб носить формальний характер.

Відповідно до змісту п.10 Постанови пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Однак, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що сторони протягом тривалого часу не підтримують сімейних відносин, не мають наміру підтримувати їх в подальшому, а також наміру зберегти сім`ю у них немає.

За таких обставин суд вважає, що позов підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони не вживають заходів для примирення, тривалий час не підтримують жодних стосунків як подружня пара, а за таких обставин цей шлюб існує формально.

Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб слід розірвати.

На підставі ст.ст.24, 105, 110, 112 СК України, керуючись ст.ст.258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який зареєстрований 07.11.1995 року у виконкомі Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківській області, актовий запис № 31 розірвати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

виготовлено 23.01.2024 року.