Житомирський апеляційний суд
Справа №272/697/23 Головуючий у 1-й інст. Карповець В.В.
Категорія 44 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Борисюка Р.М.,

розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №272/697/23 за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Головного Управління Національної поліції у Житомирській області, Держави України в особі Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконних дій органу державної влади, за апеляційною скаргою представника Головного управління Національної поліції у Житомирській області ОСОБА_2 на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 06 травня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Карповця В.В. в м. Андрушівці,

в с т а н о в и в :

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом у якому просив стягнути на його користь з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на його користь 66480,96 грн моральної шкоди та 20000,00 грн витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову вказував, що гідно протоколу від 14.10.2022 року серії ААБ № 229730, 14.10.2022 року о 22 год. 50 хв. позивач ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 керував автомобілем ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд проводився у медичному закладі, де зафіксовано у висновку № 34 від 14.10.2022, водій знаходиться у стані наркотичного сп`яніння, що знижують їх увагу та швидкість реакції, чим порушив п.2.9а ПДР. Відповідно до протоколу від 27.10.2022 року серії ААБ № 028519, 27.10.2022 року о 13 год. 15 хв. ОСОБА_1 , в с.Павелки по вул. Лисенка, 6 керував автомобілем ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, звужені, тремтіння рук. Від проходження огляду у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР. Вищенаведені правопорушення були об`єднані в одне провадження. Постановою Андрушівського районного суду Житомирської області від 29 березня 2023 року в справі № 272/810/22 провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. У мотивувальній частині цієї постанови вказано про безпідставність обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні такого правопорушення «Проте доказів винуватості у вчиненні вказаних правопорушень, і саме: керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, до матеріалів справи не додано. Не встановлено доказів вини позивача ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень передбачених ч.1 ст.130 КУпАП і під час судового розгляду». Судом зауважено на тому, що поліцейськими складено відносно нього протоколи про адміністративне правопорушення з грубим порушенням чинного законодавства України, внаслідок чого такі документи є незаконними та не мають будь якої юридичної сили «Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що працівниками патрульної поліції при складенні протоколів про адміністративне правопорушення були порушені вимоги КУпАП та відомчих інструкцій за яких протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП не можна визнати належним та допустимим доказом доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП». Дана постанова суду набрала законної сили - 09 квітня 2023 року. Внаслідок незаконного складення відносно позивача протоколів про адміністративне правопорушення від 14.10.2022, 27.10.2022 та формування протиправного обвинувачення йому була завдана моральна шкода, яка полягала в наступному: негативних емоціях, тривозі, стресі, переживанні, емоційному напруженому стані, який викликаний страхом осуду зі сторони рідних та знайомих, а також приниження гідності і втратою авторитету серед односельчан.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 06 травня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Житомирській області на користь ОСОБА_1 36850,00 грн на відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Житомирській області на корить держави судовий збір в сумі 2684,00 грн. У задоволенні стягнення витрат на правову допомогу відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник Головного управління Національної поліції у Житомирській області Мельнічук Ю.В. подав апеляційну скаргу у якій просить рішення суду першої інстанції змінити, зменшивши розмір стягнутої з Державного бюджету України на користь позивача моральну шкоду, судовий збір компенсувати відповідачу за рахунок держави. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, суд першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення не врахував, що сам факт скасування протоколу про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та закриття цієї справи не є доказом заподіяння позивачу моральної шкоди та підставою для її відшкодування, оскільки рішення, яким скасовано зазначений протокол, безумовно не встановлює доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності; позивачем не доведено належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями відповідача і заподіяною шкодою, а також того, що його негативні емоції досягли рівня страждання або приниження, які заподіяли моральну шкоду у будь якому розмірі, а тим паче в збільшеному розмірі до 36850 грн. Дії поліцейського при складанні протоколу про адміністративне правопорушення є процесуальними діями, а не рішенням суб`єкта владних повноважень, достатнім для відшкодування моральної шкоди. З урахуванням викладеного, висновок про те, що незаконне складання протоколу про адміністративне правопорушення є притягненням до адміністративної відповідальності, а отже і підставою для стягнення моральної шкоди - є помилковим. При цьому, згідно рішення ВС від 21.10.2020 № 312/262/18, сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно - правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди. Позивач мав можливість та скористався встановленими законом процедурами доведення своєї позиції при розгляді адміністративної справи № 272/810/22. Скасування оскарженого протоколу та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення є достатньою моральною сатисфакцією у цій ситуації, оскільки ніякі заходи примусу зі сторони держави до позивача не застосовувались. Суд першої інстанції не врахував того, що позивач обмежився лише загальними посиланнями на незаконність дій посадової особи відповідача та завдання йому моральної шкоди, не довівши належними, допустимими та достовірними доказами ні факту наявності такої шкоди, ні зміни свого звичного способу життя чи настання інших негативних наслідків, наявність причинного зв`язку між протиправними, на його думку, діями відповідача та можливим завданням такої шкоди. Позивач послався на наслідки, що виникли у нього внаслідок реалізації свого права на оскарження рішення владних повноважень. За таких обставин відсутні факти щодо наявності шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Посилання позивача з яким погодився суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні на те, що постановою Андрушівського районного суду Житомирської області від 29.03.2023 року є підтвердженням протиправності дій ГУНП в Житомирській області є безпідставним, оскільки вказаною постановою суду доведено лише те, що позивач не вчиняв адміністративного правопорушення, а не протиправність дій ГУНП в Житомирській області. В оскаржуваному рішенні судом першої інстанції помилково, обраховується сума відшкодування моральної шкоди згідно із Законом України "Про державний бюджет на 2023 рік" де суд зазначає, що з 01.01.2021 встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 6700 грн., а тому позивачу ОСОБА_1 , підлягає відшкодуванню не менше, як встановлений гарантований законом мінімум, а саме (5 місяців та 15 днів х 6700) 36850 грн. Якщо враховувати обрахунки та позицію суду першої інстанції, то навіть і в цьому випадку, висновки суду є помилковими враховуючи постанову Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі №752/17832/14-ц де зазначається, шо розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Оскільки, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. При цьому ГУНП в Житомирській області вважає розрахунок розміру моральної шкоди, зроблений судом першої інстанції, є не прийнятним, значно завищеним і таким, що не узгоджується з нормами цивільного законодавства.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Андрушівського районного суду Житомирської області від 29 березня 2023 року закрито провадження по справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Зі змісту постанови вбачається, що 14.10.2022 відносно ОСОБА_1 складено протокол серії ААБ №229730 про те, що 14.10.2022 о 22 год. 50 хв. ОСОБА_1 в с. Павелки по вул. Шевченка, 6 керував автомобілем ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Згідно протоколу від 27.10.2022 серії ААБ №028519, 27.10.202 о 13 год. 15 хв. в с. Павелки по вул. Лисенка, 6 ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України визначено , що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Відповідно до пункту 4 статті 2 Закону України « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у разі закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17 (провадження №61-15393св18) зазначено, що: «[…] здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом».

Згідно з пунктом 5 статті 3 Закону України « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові підлягає відшкодуванню моральна шкода.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Отже, суд першої інстанції вірно врахував, що закриття справи про адміністративне правопорушення внаслідок відсутності події та складу адміністративного правопорушення свідчить про те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, що, у свою чергу, є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим, враховуючи те, позивач не перебував під слідством чи судом у розумінні положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», то суд першої інстанції помилково визначив розмір моральної шкоди за правила ч.3 ст.13 цього Закону та стягнув моральну шкоду з Головного управління Національної поліції у Житомирській області.

Так, положеннями статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що відшкодування моральної шкоди, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Колегія суддів звертає увагу на те, що держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Державу представляють відповідні органи державної влади в межах їх компетенції через свого представника (частина четверта статті 58 ЦПК України).

Отже, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (провадження № 12-161 гс 18) (пункт 6.22), від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц (постанова № 14-316 цс 19) (пункт 33), від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц (провадження № 14?447 цс 19) (пункт 28)), зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду.

Враховуючи ту обставину, що під час розгляду справи позивачем відповідно до ст.12, 81 ЦПК України не було доведено суду наявності завданої йому моральної шкоди в розмірі заявлених вимог через незаконне притягнення до адміністративної відповідальності, колегія суддів, з урахуванням того, що розмір відшкодування шкоди у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен призводити до його збагачення, дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн.

За таких обставин, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 ..

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_1 за звернення до суду із позовом був звільнений від сплати судового збору на підставі ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір».

Позов ОСОБА_1 задоволено на 7,52 % (заявлена сума моральної шкоди 66480,96 грн, задоволено 5000,00 грн).

За звернення до суду із позовом розмір судового збору становив 1073,60 грн, позов задоволено на 7,52%, отже із Головного управління Національної поліції у Житомирській області на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 80,73 грн.

Головним управлінням Національної поліції у Житомирській області за подання апеляційної скарги сплачено 1288,32 грн судового збору.

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Житомирській області задоволено на 86,44% (стягнуто судом першої інстанції 36850,00 грн на відшкодування моральної шкоди, зменшено судом апеляційної інстанції до 5000,00 грн).

Отже, частина судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1113,62 грн компенсується Головному управлінню Національної поліції у Житомирській області за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (1288,32 грн х86,44%:100%=1113,62 грн).

Керуючись статтями 362, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Головного управління Національної поліції у Житомирській області Мельнічука Юрія Володимировича задовольнити частково.

Рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 06 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Держави України в особі Головного Управління Національної поліції у Житомирській області, Держави України в особі Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконних дій органу державної задовольнити частково.

Стягнути Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Житомирській області на користь держави судовий збір у розмірі 80,73 грн.

Компенсувати Головному управлінню Національної поліції у Житомирській області за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України 1113,62 грн судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді