Провадження № 2/679/169/2024
Справа № 679/41/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2024 року місто Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Грибанової Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Бражук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Нетішинського міського суду цивільну справу за позовом Шепетівської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Нетішинської міської ради (НМР), Національної служби здоров`я України (НСЗУ), до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Комунальне некомерційне підприємство Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико-санітарна частина міста Нетішин» (КНП НМР «СМСЧ міста Нетішин») про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину,

встановив:

05 січня 2024 року до Нетішинського міського суду надійшла позовна заява Шепетівської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: НМР, НСЗУ, до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: КНП НМР «СМСЧ міста Нетішин», про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

В обґрунтування позовних вимог позивачем Шепетівською окружною прокуратурою зазначено (а.с.1-10):

22 червня 2023 року, відповідно до вироку Нетішинського міського суду від 22 червня 2023 року, відповідача ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, а саме, що 02 жовтня 2021 року, приблизно о 14 годині 05 хвилин, ОСОБА_1 , перебуваючи у альтанці, в межах двору прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 , під час сварки з потерпілою ОСОБА_2 , умисно, наніс останній не менше 2 ударів кулаком руки в ліву лобно-тім`яну ділянку голови та ліву скулову ділянку обличчя, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді внутрішньо-черепної травми з крововиливом під тверду мозкову оболонку в лівій лобно-тім`яній ділянці зі здавленням речовини головного мозку, крововиливом в м`які покрови тім`яної ділянки голови зліва, синцем та осадненням лівої скулової ділянки обличчя, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи за №229 від 25 жовтня 2021 року 07 грудня 2021 року, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, що призвели до смерті постраждалої ОСОБА_2 23 жовтня 2021 року у КНП НМР «СМСЧ міста Нетішин», куди ту було доставлено 04 жовтня 2021 року, а також, укушеної рани язика, що, за своїм характером, відповідно до висновку зазначеної судово-медичної експертизи за №229 від 25 жовтня 2021 року 07 грудня 2021 року, відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості по відношення до живої людини,

згідно інформації та розрахунку вартості лікування КНП НМР «СМСЧ міста Нетішин» потерпіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП НМР «СМСЧ міста Нетішин»: у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії (19 ліжко/днів) з 04 жовтня 2021 року до 22 жовтня 2021 року та в неврологічному відділенні (1 ліжко/день) з 22 жовтня 2021 року до 23 жовтня 2021 року, вартість якого становить 41366 гривень 15 копійок,

за приписами ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала,

особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати на лікування потерпілого від цього злочину, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності АР Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося, однак, якщо, лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти зі згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України (ст.1206 ЦК України),

відповідно до п.3 Постанови Пленуму ВС України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» №11 від 07 липня 1995 року питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим Постановою КМ України №545 від 16 липня 1993 року,

сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко/днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день (п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою КМ України за №545 від 16 липня 1993 року,

відповідно до інформації КНП НМР «СМСЧ міста Нетішин» за №2618-1 від 26 грудня 2023 року вартість лікування постраждалої ОСОБА_2 за весь період становить 41366 гривень 15 копійок, з яких: 39546 гривень 90 копійок за рахунок коштів Державного бюджету України та 1819 гривень 25 копійок за рахунок коштів місцевого бюджету,

відповідно до Положення про Національну службу здоров`я, затвердженого Постановою КМ України за №1101 від 27 грудня 2017 року, Національна служба здоров`я України (НСЗУ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується КМ України через Міністра охорони здоров`я, який реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення, тож, НСЗУ з метою організації своєї діяльності забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів (п.3 ч.5 Положення),

згідно Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення»: однією з основних функцій визначено укладення договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій (ст.7 ч.1 п.5), держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій (ст.3 ч.1), програма медичних гарантій це програма, що визначає перелік та обсяг медичних послуг (включаючи медичні вироби) та лікарських засобів, повну оплату надання яких пацієнтам держава гарантує за рахунок коштів Державного бюджету України, згідно з тарифом, для профілактики, діагностики, лікування та реабілітації, у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також, у зв`язку з вагітністю та пологами (ст.2 ч.1 п.1),

послуги КНП НМР «СМСЧ міста Нетішин», пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачені НСЗУ як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України,

механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Реалізація програми державних гарантій медичного обслуговування населення» (КПКВК 2308060) визначено Порядком використання коштів, передбачених у Державному бюджеті на реалізацію програми державних гарантій медичного обслуговування населення, затвердженим Постановою КМ України за №1086 від 24 грудня 2019 року, згідно якого НСЗУ є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня та відповідальним виконавцем бюджетної програми,

і, оскільки НСЗУ витратила (бюджетні) кошти при наданні медичних послуг лікування постраждалої ОСОБА_2 з вини відповідача ОСОБА_1 , дані кошти необхідно стягнути з останнього та зарахувати до Державного бюджету України, тож, невідшкодування вищезазначених коштів державного бюджету порушує економічні інтереси держави, і дотримання законодавства у означеній сфері суспільних відносин безперечно становить суспільний інтерес, так як створює навантаження на відповідні бюджети та ускладнює процес безкоштовного лікування осіб, які цього потребують, чим завдається істотна шкода державним інтересам в цілому, у зв`язку з чим, захист такого інтересу відповідає функціям прокурора,

крім цього, не відшкодування частини коштів на лікування постраждалої ОСОБА_2 , витрачених з бюджету НМР, є порушенням прав територіальної громади, що, у свою чергу, також завдає суттєвої шкоди інтересам держави,

згідно із ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором,

до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського АР Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються, згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать, окрім іншого, видатки на охорону здоров`я (ст.89 ч.1 п.3 Бюджетного Кодексу України),

у відповідності до ст.1166 ч.2 ЦК України характерними ознаками вини у цивільному праві є: а) вина заподіювача шкоди припускається, тобто, обов`язок довести відсутність вини заподіювача покладається на нього самого, до цього часу він вважається винним, б) обсяг відшкодування не залежить від завдання шкоди умисно чи необережно, тобто, береться до уваги тільки наявність вини, а не її форма, і, особливістю деліктних зобов`язань також є можливість у випадках, передбачених законом, покласти обов`язок відшкодувати завдану шкоду й незалежно від вини її заподіювача, наприклад, якщо шкоду завдано джерелом підвищеної небезпеки (ст.1187 ЦК України),

за приписами ст.76 ч.1, ст.77 ч.1 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, при цьому, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування,

отже, інформація лікувального закладу та вирок Нетішинського міського суду від 22 червня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, є належними доказами, які підтверджують розмір витрат медичного закладу на лікування постраждалої від кримінального правопорушення ОСОБА_2 та вину відповідача ОСОБА_1 , який зобов`язаний відшкодувати витрати на загальну суму 41366 гривень 15 копійок, понесених на стаціонарне лікування особи постраждалої ОСОБА_2 від кримінального правопорушення,

відповідно до ст.131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом,

прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також, у разі відсутності такого органу (ст.23 ч.3 Закону України «Про прокуратуру»),

прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також, зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ст.56 ч.4 ЦПК України),

як убачається з огляду судової практики ЄСПЛ щодо ролі прокурора при розгляді справ, що не відносяться до сфери кримінального права ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у провадженні по звичайних цивільних справах, тож, розглядаючи кожен випадок індивідуально, суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципам ст.6 Конвенції про право на справедливий розгляд справи незалежним та неупередженим судом, дотримання змагальності процесу, рівноправності сторін, права на доступ до суду, принципу правової певності, внаслідок чого в окремих випадках, зокрема, у рішенні від 15 січня 2009 року (справа «Менчинська проти РФ») суд дійшов висновку, що за певних обставин (для захисту прав безпомічних груп населення (дітей, інвалідів), у випадках, коли таке порушення стосується інтересів великої кількості громадян або коли вимагається захистити інтереси держави, виступ прокурора на боці однієї з сторін може бути виправданим,

крім того, у Рішенні Конституційного Суду України №3-рп/99 від 08 квітня 1999 року зазначено, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, і під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» розуміється орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави, тож, таким органом, відповідно до ст.ст. 6, 7, 13 та 143 Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади,

згідно Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я»: складовою частиною державної політики охорони здоров`я в Україні є політика охорони здоров`я в АР Крим, місцеві і регіональні комплексні та цільові програми, що формуються ВР АР Крим, органами місцевого самоврядування та відображають специфічні потреби охорони здоров`я населення, яке проживає на відповідних територіях (ст.13 ч.3), фінансування охорони здоров`я здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також, з інших джерел, не заборонених законом (ст.18),

враховуючи вищезазначене, позовні вимоги прокурора є законними та юридично і документально обґрунтованими, оскільки, підставою для здійснення представництва в суді інтересів держави є наявність порушень економічних інтересів держави, внаслідок витрачання закладом охорони здоров`я, який фінансується з Державного та місцевого бюджетів, коштів на лікування особи від кримінального правопорушення в сумі 41366 гривень 15 копійок, у зв`язку з чим, керуючись ст.131-1 Конституції України, ст.ст. 23, 24 Закону України «Про прокуратуру», ст.56 ЦПК України, ст.1206 ЦК України, Шепетівська окружна прокуратура, яка діє в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Нетішинської міської ради Хмельницької області, Національної служби здоров`я України, вважає за необхідне суд стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кошти на відшкодування витрат на стаціонарне лікування постраждалої ОСОБА_2 від кримінального правопорушення:

в сумі 39546 гривень 90 копійок в дохід Державного бюджету, на користь Національної служби здоров`я України (, UA0026011, ГУК у місті Києві/Шевченківській район/24060300, , банк одержувача: Казначейство України),

в сумі 1819 гривень 25 копійок в дохід місцевого бюджету, на користь Нетішинської міської ради (, р/р UA0022743, отримувач коштів ГУК у м.Хмел.обл/Нетішин.мтг/24060300, банк отримувача Казначейсгво України (ел.адм.подат.), , код платежу 24060300.

23 січня 2024 року у цивільній справі за позовом Шепетівської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: НМР, НСЗУ, до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: КНП НМР «СМСЧ міста Нетішин», про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, відповідно до Ухвали Нетішинського міського суду від 23 січня 2024 року (а.с.42), відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, з призначенням судового засідання.

Сторони про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлені належним чином.

У строк, встановлений судом в Ухвалі Нетішинського міського суду від 23 січня 2024 року, відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву не надав.

У відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється, оскільки, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У судовому засіданні встановлено:

відповідно до вироку Нетішинського міського суду 22 червня 2023 року (а.с.12-16), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, а саме, що 02 жовтня 2021 року, приблизно о 14 годині 05 хвилин, ОСОБА_1 , перебуваючи у альтанці, в межах двору прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 , під час сварки з потерпілою ОСОБА_2 , умисно, наніс останній не менше 2 ударів кулаком руки в ліву лобно-тім`яну ділянку голови та ліву скулову ділянку обличчя, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді внутрішньо-черепної травми з крововиливом під тверду мозкову оболонку в лівій лобно-тім`яній ділянці зі здавленням речовини головного мозку, крововиливом в м`які покрови тім`яної ділянки голови зліва, синцем та осадненням лівої скулової ділянки обличчя, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи за №229 від 25 жовтня 2021 року 07 грудня 2021 року, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, що призвели до смерті постраждалої ОСОБА_2 23 жовтня 2021 року у КНП НМР «СМСЧ міста Нетішин», куди ту було доставлено 04 жовтня 2021 року, а також, укушеної рани язика, що, за своїм характером, відповідно до висновку зазначеної судово-медичної експертизи за №229 від 25 жовтня 2021 року 07 грудня 2021 року, відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості по відношення до живої людини, а також, засудженому ОСОБА_1 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років,

згідно Ухвали Хмельницького апеляційного суду від 21 листопада 2023 року (а.с.17-20) вирок Нетішинського міського суду від 22 червня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, залишено без змін, і, відповідно, вирок Нетішинського міського суду від 22 червня 2023 року 21 листопада 2023 року набрав законної сили,

відповідно до інформації НСЗУ №87/2-16-24 від 02 січня 2024 року (а.с.25-26) вартість лікування постраждалої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП НМР «СМСЧ міста Нетішин»: у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії (19 ліжко/днів) з 04 жовтня 2021 року до 22 жовтня 2021 року та в неврологічному відділенні (1 ліжко/день) з 22 жовтня 2021 року до 23 жовтня 2021 року, за рахунок коштів, отриманих від НСЗУ, становить суму у розмірі 39546 гривень 90 копійок,

відповідно до інформації КНП НМР «СМСЧ міста Нетішин» за №655-1 від 15 квітня 2022 року (а.с.11) та за №2618-1 від 26 грудня 2023 року (а.с.23) вартість лікування постраждалої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП НМР «СМСЧ міста Нетішин»: у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії (19 ліжко/днів) з 04 жовтня 2021 року до 22 жовтня 2021 року та в неврологічному відділенні (1 ліжко/день) з 22 жовтня 2021 року до 23 жовтня 2021 року, становить 41366 гривень 15 копійок, яка складається з витрат НСЗУ у сумі 39546 гривень 90 копійок та витрат місцевого бюджету у сумі 1819 гривень 25 копійок, а саме: заробітної плати медперсоналу у сумі 28793 гривні 94 копійок (з яких 28377 гривень 94 копійки кошти НСЗУ, 416 гривень 01 копійка кошти місцевого бюджету), нарахувань на заробітну плату у сумі 6334 гривні 67 копійок (з яких 6243 гривні 15 копійок кошти НСЗУ, 91 гривня 52 копійки кошти місцевого бюджету), медикаментів та витратних матеріалів у сумі 5550 гривень 74 копійок (з яких 4925 гривень 82 копійки кошти НСЗУ, 624 гривні 92 копійки кошти місцевого бюджету), харчування у сумі 686 гривень 80 копійок (з яких 0,00 гривень кошти НСЗУ, 686 гривень 80 копійок кошти місцевого бюджету),

відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 28 грудня 2023 року (а.с.30-32) Національна служба здоров`я України (НСЗУ) заснована 30 березня 2018 року, зареєстрована за кодом , основний вид діяльності 84.11 державне управління загального характеру,

відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 28 грудня 2023 року (а.с.29) Нетішинська міська рада заснована Територіальною громадою міста Нетішина Хмельницької області 12 травня 1993 року, зареєстрована за кодом , основний вид діяльності 84.11 державне управління загального характеру,

відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 28 грудня 2023 року (а.с.33) Комунальне некомерційне підприємство Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико-санітарна частина міста Нетішин» (КНП НСР «СМСЧ міста Нетішин») заснована Нетішинською міською радою 24 березня 2016 року, зареєстрована за кодом , основний вид діяльності 86.10 діяльність лікарняних закладів.

Так, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом, дотримуючись завдань та основних засад цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, і судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників судового процесу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.4 ЦПК України), що, окрім того, закріплено у ст.16 ЦК України, за приписами якої кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тож, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених ЦПК України випадках, і учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

Водночас, суд вирішуючи справи, застосовує при розгляді проваджень Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) і Протоколи до останньої, згоду на обов`язковість яких надано ВР України, та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ (ст.10 ч.4 ЦПК України).

Крім того, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах ВС (ст.263 ч.4 ЦПК України).

Відповідно до ст.131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також, у разі відсутності такого органу (ст.23 ч.3 Закону України «Про прокуратуру»).

Як убачається з огляду судової практики ЄСПЛ щодо ролі прокурора при розгляді справ, що не відносяться до сфери кримінального права у рішенні від 15 січня 2009 року (справа «Менчинська проти РФ») суд дійшов висновку, що за певних обставин (для захисту прав безпомічних груп населення (дітей, інвалідів), у випадках, коли таке порушення стосується інтересів великої кількості громадян або коли вимагається захистити інтереси держави, виступ прокурора на боці однієї з сторін може бути виправданим.

Крім того, у Рішенні Конституційного Суду України №3-рп/99 від 08 квітня 1999 року зазначено, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, і під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» розуміється орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави, тож, таким органом, відповідно до ст.ст. 6, 7, 13 та 143 Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, при цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст.129 Конституції України).

Разом з тим, згідно з положеннями ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, і обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Водночас, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також, інших випадків, передбачених ЦПК України (ст.81 ЦПК України).

При цьому, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ст.82 ЦПК України).

За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто, порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин, при цьому, одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто, виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.

Підозрюваний, обвинувачений, а також, за його згодою, будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення (ст.127 КПК України).

Водночас, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні або ж в порядку цивільного судочинства.

За приписами ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст.1166 ч.2 ЦК України характерними ознаками вини у цивільному праві є: а) вина заподіювача шкоди припускається, тобто, обов`язок довести відсутність вини заподіювача покладається на нього самого, до цього часу він вважається винним, б) обсяг відшкодування не залежить від завдання шкоди умисно чи необережно, тобто, береться до уваги тільки наявність вини, а не її форма, і, особливістю деліктних зобов`язань також є можливість у випадках, передбачених законом, покласти обов`язок відшкодувати завдану шкоду й незалежно від вини її заподіювача, наприклад, якщо шкоду завдано джерелом підвищеної небезпеки (ст.1187 ЦК України).

Особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово, внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого, при цьому, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності АР Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося, і, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України (ст.1206 ЦК України).

Відповідно до Положення про Національну службу здоров`я, затвердженого Постановою КМ України за «Про утворення Національної служби здоров`я України» №1101 від 27 грудня 2017 року, Національна служба здоров`я України (НСЗУ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується КМ України через Міністра охорони здоров`я, який реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення, тож, НСЗУ з метою організації своєї діяльності забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів (п.1, п.3 Положення).

За приписами Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення»: однією з основних функцій визначено укладення договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій (ст.7 ч.1 п.5), держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій (ст.3 ч.1), програма медичних гарантій це програма, що визначає перелік та обсяг медичних послуг (включаючи медичні вироби) та лікарських засобів, повну оплату надання яких пацієнтам держава гарантує за рахунок коштів Державного бюджету України, згідно з тарифом, для профілактики, діагностики, лікування та реабілітації, у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також, у зв`язку з вагітністю та пологами (ст.2 ч.1 п.1).

Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Реалізація програми державних гарантій медичного обслуговування населення» (КПКВК 2308060) визначено Порядком використання коштів, передбачених у Державному бюджеті на реалізацію програми державних гарантій медичного обслуговування населення, затвердженим Постановою КМ України за №1086 від 24 грудня 2019 року, згідно якого НСЗУ (Національна служба здоров`я України) є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня та відповідальним виконавцем бюджетної програми.

За положеннями Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» №2801-XII від 19 листопада 1992 року (зі змінами): складовою частиною державної політики охорони здоров`я в Україні є політика охорони здоров`я в АР Крим, місцеві і регіональні комплексні та цільові програми, що формуються ВР АР Крим, органами місцевого самоврядування та відображають специфічні потреби охорони здоров`я населення, яке проживає на відповідних територіях (ст.13), фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також, з інших джерел, не заборонених законом фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства, медична допомога надається безоплатно за рахунок бюджетних коштів у закладах охорони здоров`я (ст.18).

До видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського АР Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються, згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать, окрім іншого, видатки на охорону здоров`я (ст.89 ч.1 Бюджетного Кодексу України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму ВС України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» №11 від 07 липня 1995 року питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим Постановою КМ України №545 від 16 липня 1993 року (п.3).

Тож, згідно Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою КМ України за №545 від 16 липня 1993 року, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко/днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день, при цьому, кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу, і, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко/день провадиться, виходячи з фактичної кількості ліжко/днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання (п.2).

Крім того, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора, і, у разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб, при цьому, стягнені в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я (п.3, п.4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою КМ України за №545 від 16 липня 1993 року).

Таким чином, суд, дослідивши надані в судове засідання матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, і, відповідно, оцінивши надані докази, які мають значення для правильного вирішення справи, і на які кожна сторона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи, базуючись на засадах верховенства права, ухвалюючи судове рішення, яке повинно бути законним та обґрунтованим, приходить до висновку, що позов Шепетівської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: НМР, НСЗУ, до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: КНП НМР «СМСЧ міста Нетішин», про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, підлягає задоволенню, оскільки, у судовому засіданні встановлено, що:

внаслідок неправомірних винних дій відповідача ОСОБА_1 , пов`язаних зі спричиненням постраждалій особі ОСОБА_2 умисних тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті останньої 23 жовтня 2021 року у КНП НМР «СМСЧ міста Нетішин», куди ту було доставлено 04 жовтня 2021 року, що підтверджується вироком Нетішинського міського суду 22 червня 2023 року,

закладам охорони здоров`я, які фінансуються з Державного та місцевого бюджетів, заподіяно майнову шкоду, пов`язану з витрачанням коштів на лікування особи від кримінального правопорушення, що становить загальну суму у розмірі 41366 гривень 15 копійок, яка складається з витрат Державного бюджету (НСЗУ) у сумі 39546 гривень 90 копійок та витрат місцевого бюджету (НМР) у сумі 1819 гривень 25 копійок, так як постраждала від кримінального правопорушення ОСОБА_2 , у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, була госпіталізована та перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП НМР «СМСЧ міста Нетішин»: у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії (19 ліжко/днів) з 04 жовтня 2021 року до 22 жовтня 2021 року та в неврологічному відділенні (1 ліжко/день) з 22 жовтня 2021 року до 23 жовтня 2021 року, що підтверджується відповідною інформацією медичних установ КНП НМР «СМСЧ міста Нетішин» за №655-1 від 15 квітня 2022 року та за №2618-1 від 26 грудня 2023 року, а також, НСЗУ №87/2-16-24 від 02 січня 2024 року,

і, відповідно, яка, за приписами ст.1166, ст.1206 ЦК України, згідно яких майнова шкода, завдана неправомірними діями майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, і, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, підлягає стягненню в повному обсязі.

При цьому, Європейський суд з прав людини в контексті усталеної практики ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зазначає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, і, хоча ст.6 п.1 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення, і питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року у справі «SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE», №4909/04, §58, рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «RuizTorija v. Spain», №303-А, §29).

Тож, позовні вимоги Шепетівської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: НМР, НСЗУ, до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: КНП НМР «СМСЧ міста Нетішин», про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, суд вважає обґрунтованими, вмотивованими та переконливими, і, відповідно, беручи до уваги вищевикладене, підлягаючими задоволенню, шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_1 , на користь Державного та місцевого бюджетів, коштів у загальній сумі 41366 гривень 15 копійок, витрачених на лікування постраждалої від кримінального правопорушення ОСОБА_2 , з яких:

в сумі 39546 гривень 90 копійок в дохід Державного бюджету, на користь Національної служби здоров`я України (, UA0026011, ГУК у місті Києві/Шевченківській район/24060300, , банк одержувача: Казначейство України),

в сумі 1819 гривень 25 копійок в дохід місцевого бюджету, на користь Нетішинської міської ради (, р/р UA0022743, отримувач коштів ГУК у м.Хмел.обл/Нетішин.мтг/24060300, банк отримувача Казначейсгво України (ел.адм.подат.), , код платежу 24060300,

що, на переконання суду, буде відповідати засадам добросовісності, розумності та справедливості.

Крім того, суд вважає за необхідне, ухвалюючи остаточне рішення за справою, вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, з урахуванням діючого ЦПК України, та задоволенням позовних вимог, беручи до уваги положення ст.ст.133, 141-142 ЦПК України, за приписами яких судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, при цьому, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, стягнувши з відповідача ОСОБА_1 , на користь держави, судовий збір, що становить суму у розмірі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень, яка складається сумарно, виходячи із заявлених 2 позовних вимог майнового характеру (1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), за розрахунком 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень х 2 = 6056 гривень), враховуючи, що позивач Шепетівська окружна прокуратура, яка діє в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: НМР та НСЗУ, на підставі ст.5 ч.1 п.6 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом.

На підставі викладеного, з урахуванням положень ст.ст. 1166, 1187, 1206 ЦК України, ст.131-1 Конституції України, ст.ст. 23, 24 Закону України «Про прокуратуру», керуючись ст.ст.10-13, 56, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов Шепетівської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: НМР, НСЗУ, до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: КНП НМР «СМСЧ міста Нетішин», про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 :

39546 (тридцять дев`ять тисяч п`ятсот сорок шість) гривень 90 копійок в дохід Державного бюджету, на користь Національної служби здоров`я України (, UA0026011, ГУК у місті Києві/Шевченківській район/24060300, , банк одержувача: Казначейство України),

1819 (одну тисячу вісімсот дев`ятнадцять) гривень 25 копійок в дохід місцевого бюджету, на користь Нетішинської міської ради (, р/р UA0022743, отримувач коштів ГУК у м.Хмел.обл/Нетішин.мтг/24060300, банк отримувача Казначейсгво України (ел.адм.подат.), , код платежу 24060300,

судовий збір у сумі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Шепетівська окружна прокуратура, яка діє в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, місцезнаходження: 30400, місто Шепетівка Хмельницької області, вулиця Сергія Оврашка, 43.

Орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (позивач): Нетішинська міська ради: , р/р UA0022743, отримувач коштів ГУК у м.Хмел.обл/Нетішин.мтг/24060300, банк отримувача Казначейсгво України (ел.адм.подат.), , код платежу 24060300, місцезнаходження: 30100, місто Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, вулиця Шевченка, 1.

Орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (позивач): Національна служба здоров`я України: , р/р UA0026011, ГУК у місті Києві/Шевченківській район/24060300, , банк одержувача: Казначейство України, місцезнаходження: 04073, місто Київ, вулиця Степана Бандери, 19.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне некомерційне підприємство Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико-санітарна частина міста Нетішин»: , місцезнаходження: 30100, місто Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, вулиця Лісова, 1, а/с 221.

Повний текст рішення складено 23 лютого 2024 року.

Суддя: