Номер провадження: 22-ц/813/1448/24
Справа № 497/826/23
Головуючий у першій інстанції Раца В.А.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Одесагаз» на ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 20 квітня 2023 року по цивільній справі за заявою Акціонерного товариства «Одесагаз» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року Акціонерне товариство «Одесагаз» звернулося до Болградського районного суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуг із розподілу природного газу у розмірі 6 589,72 грн.

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 20 квітня 2023 року відмовлено у видачі судового наказу.

Ухвала мотивована тим, що звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, заявником не надано суду заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, яка була б надіслана чи надана боржником та відповідно підписана ним. Відповідно відсутні і порядок визначення об`єму (обсягу) газу та планові величини середньомісячного споживання (якщо по них здійснювалися розрахунки), спосіб оплати за розподіл (доставку) постачання газу, які мали бути визначені споживачем в заяві-приєднанні (приєднана до електронної заяви заява-приєднання взагалі не читабельна). Також не надано жодного доказу, який би підтверджував той факт, що ОСОБА_1 спожила природний газ і спожила саме той газ, постачання якого здійснив йому саме заявник, і що останній є єдиним діючим постачальником природного газу для нього. Не підтверджено і факт приєднання будинку АДРЕСА_1 до мережі газопостачання. Таким чином, представником заявника не доведено факту приєднання споживача (боржника) до умов договору розподілу природного газу, відповідно не вбачається з долучених документів виникнення або порушення права грошової вимоги заявника.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, АТ «Одесагаз» подало апеляційну скаргу в якій просить ухвалу районного суду скасувати, а справу направити до суду для продовження розгляду.

Апелянт зазначає, що суд безпідставно відмовив у видачі судового наказу з посиланням на те, що судом застосований нормативний акт - Правила постачання природного газу, затверджені постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1382/27827 в частині, яка регулює відносини між побутовими споживачами та постачальниками природного газу, в той час, як АТ «Одесагаз» не є постачальником природного газу, а надає послуги з його розподілу.

Колегія суддів виходить з наступного.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України(ст. ст. 160-173).

Згідно із ч. 1ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

За змістом статті 163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Статтею 165 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу, зокрема, згідно з частиною першою цієї статті визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; 4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Звертаючись із заявою про видачу судового наказу, АТ «Одесагаз» просило видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за оплату послуг із розподілу природного газу в сумі 6 589,72 грн., судовий збір у розмірі 268,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Типовий договір розподілу природного газу (далі Договір) затверджений Постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 року по суті є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі Кодекс газорозподільних систем).

Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Суд виходив з того, що до заяви про видачу судового наказу заявником додано нечитабельну копію заяви про приєднання та не надано жодного доказу, який би підтверджував той факт, що ОСОБА_1 спожила природний газ і спожила саме той газ, постачання якого здійснив йому саме заявник, і що останній є єдиним діючим постачальником природного газу для нього.

Між тим повністю погодитись з такою оцінкою з боку районного суду не можна.

Апеляційний суд погоджується, що дійсно до заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з розподілу газу заявником було додано нечитабельну копію підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1, що не може вважатися доведенням факту приєднання споживача до Договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 року (акцептування договору).

Разом з тим висновок районного суду про те, що заявником не надано жодного доказу, який би підтверджував той факт, що ОСОБА_1 спожила природний газ і спожила саме той газ, постачання якого здійснив йому саме заявник, і що останній є єдиним діючим постачальником природного газу для нього не узгоджується з матеріалами справи.

Так, заявником на підтвердження акцептування споживачем Договору розподілу природного газу, додано до заяви довідку про фінансовий стан споживача ОСОБА_1 , копію паспорту ОСОБА_1 з відомостями про реєстрацію місця її проживання та копію довідки про присвоєння ОСОБА_1 індивідуального податкового номеру.

Суд заснував свій висновок про недоведеність заявником факту акцептування Договору тим, що у довідці про фінансовий стан відсутні відомості про здійснення принаймні 1 оплати за період з січня 2022 року до квітня 2023 року і тому відсутні підстави вважати дану довідку належним доказом.

Проте така оцінка не заснована на законі.

Як зазначено у Постанові НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 року фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір і зокрема документально підтверджене споживання природного газу.

Доказом такого споживання може бути не лише наявність оплати споживача, а і зафіксований факт споживання природного газу в даному випадку показання лічильника природного газу, які станом на січень 2022 року становили показник «690», а станом на липень 2022 року, коли було здійснено контроль «1710».

Слід також звернути увагу, що у цій самій довідці зазначено номер пломби та серійний номер газового лічильника, а також його тип та дату його установки - 29.12.2021 року.

При таких обставинах факт споживання газу шляхом передачі відповідних показників лічильника споживання та зняття показників безпосередньо контролером АТ «Одесагаз» - є належним доказом акцептування Договору споживачем. До того ж у розпорядженні АТ «Одесагаз» є копії паспорту та довідки про видачу податкового номеру ОСОБА_1 , які є документами, ідентифікуючими особу і носять особисту інформацію.

За вказаних обставин висновок суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу, є помилковим.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зіст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Згідно із п. 4 ч. 1ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Таким чином, ухвала Болградського районного Одеської області від 20 квітня 2023 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368 - 371, 374, 376, 379, 382 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Одесагаз» - задовольнити.

Ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 20 квітня 2023 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті вимог заяви.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та подальшому оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова