П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2024 року місто Київ

справа № 355/404/23 провадження №22-ц/824/6178/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Баришівського районного суду Київської області від 27 червня 2023 року, ухвалене у складі судді Троценко Т.А.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну виду та розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну виду та розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позов обґрунтовано тим, що на підставі рішення Баришівського районного суду від 22 лютого 2017 року видано виконавчий лист № 355/134/17 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 грн. щомісячно до повноліття дитини. На даний час присудженої судом суми аліментів на утримання дитини не вистачає, оскільки показник мінімального прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років в Україні у 2023 році складає 2833 грн. Відповідач працездатний, має змогу утримувати дитину, сплачуючи аліменти не у твердій грошовій сумі, тому вона просить змінити вид та розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів і визначити їх у вигляді 1/4 частин з усіх видів його заробітку (доходу).

В подальшому позивач надала суду довідку про те, що відповідач ОСОБА_2 мобілізований до Збройних Сил України.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 27 червня 2023 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну виду та розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Змінено вид та розмір стягнення аліментів. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку та доходу, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини, починаючи з дня звернення до суду - 13 березня 2023 року.

Відкликано виконавчий лист, виданий на виконання рішення Баришівського районного суду від 22 лютого 2017 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким визначити розмір аліментів з урахуванням його дійсного матеріального стану, як мобілізованого військового, який перебуває на службі в режимі воєнного стану, а також з врахуванням, що на його утриманні перебуває дружина та новонароджена дитина.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим з підстав неповноти та неправильності встановлення обставин, що мають значення для справи, а також неправильного дослідження доказів та їх оцінки.

З вересня 2022 року він є мобілізованим на військову службу та перебуває у відповідній воєнній частині на виконанні відповідних завдань, що підтверджується як самим оскаржуваним рішенням так і, зокрема, запитом командира військової частини № НОМЕР_1 від 9 вересня 2022 року № 638. Перебування на військовій службі пояснює неможливість його прибуття до суду для участі в судовому засіданні.

Вважає, що суд першої інстанції недотримався вимог ст. 182 Сімейного кодексу України.

Він з 21 січня 2023 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 .. Від другого шлюбу він маю новонароджену дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його дружина і дитина від другого шлюбу перебувають повністю на його утриманні ( на даний час це може бути лише заробіток військового). Інших доходів ні він, ні його дружина не мають. Дружина займається виключно доглядом новонародженої дитини, якій на час подання апеляційної скарги немає ще і двох місяців, тому влаштуватись на роботу чи мати якісь інші джерела доходів у дружини поки немає можливості.

Розмір аліментів встановлений Баришівським районним судом сплачується ним останнім часом без зволікань і запізнень, складає 1500 грн. щомісячно. Цей розмір повністю покриває встановлений законом мінімальний розмір аліментів на рівні 1416, 50 грн. для дитини віком від 6 до 18 років. Донці від попереднього шлюбу в квітні 2023 року виповнилось 8 років.

Він не ухиляється і не відмовляється від сплати аліментів на користь своєї дитини, а вважає обставину наявності в нього на утриманні ще одної новонародженої дитини та дружини, такою що суттєво впливає на майновий стан і розмір таких аліментів.

Своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 не скористалась.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 2 серпня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 серпня 2023 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Встановлено, що рішенням Баришівського районного суду від 22 лютого 2017 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 (після укладення шлюбу - ОСОБА_1 ) на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1500 грн. щомісячно до повноліття дитини.

Видано виконавчий лист № 355/134/17, який направлено на примусове виконання рішення суду.

Згідно наданої ІНФОРМАЦІЯ_3 (другий відділ) Міністерства оборони України № ВО/2/1010 від 9 червня 2023 року військовозобов`язаний ОСОБА_2 на підставі Указу Президента від 24 лютого2022 року № 69/2022 призваний 22 вересня 2022 року по загальній мобілізації до Збройних Сил України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Аліменти у твердій грошовій сумі, визначені рішенням суду, не відповідають дійсним потребам на утримання дитини, відповідач у даний час має змогу сплачувати аліменти у відсотковому відношенні зі свого доходу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отримувати необхідний і достатній розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із вимогами статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Частина перша статті 192 СК України встановлює, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Між тим право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на визначену законодавчу можливість змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Так, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України).

Згідно із частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частина друга вказаної статті встановлює, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

У відповідності до роз`яснень, наданих у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у частині першій статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, системний аналіз норм статей 181 - 184 СК України з врахуванням роз`яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», дає підстави дійти висновку про те, що право на стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини має той з батьків, з ким проживає дитина, і право вибору способу виконання обов`язку щодо утримування дитини належить виключно останньому.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII було внесено ряд змін до Сімейного кодексу України, зокрема, надано право позивачу у справах про стягнення аліментів самостійно обирати спосіб їх стягнення у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі, а також змінювати спосіб стягнення аліментів, визначений попереднім рішенням суду, за окремим позовом, незалежного від наявності у платника аліментів офіційного працевлаштування та отримання регулярного чи мінливого заробітку (доходу).

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (абзац 4 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Як вбачається з матеріалів справи, саме зміну (збільшення) розміру раніше стягнутих аліментів через зміну способу їх стягнення мала на увазі позивачка ОСОБА_1 , пред`являючи позов.

Підставами позову слугували обставини, які, на думку позивачки, тягнуть через зміну способу стягнення аліментів із відповідача (з твердої грошової суму на частку від доходу) збільшення розміру аліментів. Тобто, право стягувача аліментів на пред`явлення вимоги про зміну способу стягнення аліментів і збільшення розміру аліментів унаслідок такої зміни не заперечується, як таке.

Разом з тим, згідно зі ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, діючим законодавством чітко визначено, що правом ініціювати спір про зміну способу стягнення аліментів наділений лише одержувач аліментів, тоді як платник аліментів наділений лише правом на зменшення (збільшення) розміру аліментів, які з нього стягуються у спосіб, що обраний одержувачем.

З такими позовними вимогами у даній справі платник аліментів - ОСОБА_2 не звертався.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , зокрема, що стосуються зміни матеріального та сімейного стану, розцінюються судом критично і до уваги не приймаються, оскільки не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, за обраним позивачем способом захисту своїх інтересів, що виключає можливість апеляційного суду робити висновки стосовно обставин, які не входять до предмета доказування у даній справі.

Посилання в апеляційній скарзі на неврахування судом першої інстанції інстанцій наявності у платника аліментів іншої новонародженої дитини та непрацездатної дружини, яка доглядає за дитиною, є безпідставними, оскільки судом було визначено розмір аліментів на неповнолітню дитину у частці від заробітку (доходу) батька, тобто змінено спосіб їх стягнення.

Крім того, саме відповідач ОСОБА_2 повинен довести обставини, якими він обґрунтовує свої заперечення, а також його неможливість сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Доказів свого майнового стану суду не надав.

Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин, які б унеможливлювали сплату відповідачем аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, останній, у передбаченому ст.ст.12,81 ЦПК України порядку, суду не надав.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 про факт розгляду справи та прийняте рішення не знав, оскільки рішення ухвалено без його участі, без отримання ним жодних повідомлень про виклик до суду для участі у розгляді справи, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування рішення суду, оскільки з матеріалів справи убачається, що суд надсилав на поштову адресу відповідача ОСОБА_2 / АДРЕСА_1 / ухвалу про відкриття провадження у справі з позовною заявою, а також надсилав судове повідомлення про розгляд справи, але поштові конверти були повернуті до суду з довідками поштового відділення " адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.28,30), а тому відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою адресату.

У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 встановлено, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Адже, позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення його майнового стану.

Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою (висновки Верховного Суду викладені у постанові від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20).

Варто також наголосити, що судова практика містить висновки і щодо того, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №755/14148/18, від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20).

Відповідно Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рік" прожитковий мінімум протягом року залишатиметься на рівні 1 грудня 2022 року і для дітей віком від 6 до 18 років становитиме 2833 грн.

Зазначені положення передбачають мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, у той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній буде визначатися судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини.

У § 54 рішення ЄСПЛ від 7 грудня 2006 року № 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Олсон проти Швеції" (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі "М.С. проти України" йдеться про визначення "інтересів дитини", їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання та, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Суд виходить з принципу захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їхньої життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли утримувались обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дітей та отримання ними надійного стабільного матеріального утримання з боку батька.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 не позбавлений права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану однієї з сторін, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Баришівського районного суду Київської області від 27 червня 2023 року ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 369, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 27 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус