Справа № 372/2390/24
Провадження № 2-1401/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

02 липня 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Проць Т.В.

при секретарі Лимаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2024 року представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що 20.05.2021 року в Особистому кабінеті, на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан», ОСОБА_1 подала заявку № 3300602 на отримання кредиту. В результаті чого, між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 3300602 від 20.05.2021 року згідно умов якого, відповідачу були перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 15000 грн. Відповідачка не виконала належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого, 13.09.2021 згідно умов Договору відступлення прав вимоги № 07Т, ТОВ «Мілоан» було відстулено право вимоги за Кредитним договором № 3172259 від 05.05.2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги до відповідача. Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу ОСОБА_1 перед ТОВ «Діджи Фінанс» становить 41 850 грн. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Діджи Фінанс», тому позивач змушений звернутися до суду.

07.05.2024 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, щодо ухвалення судом заочного рішення не заперечив.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлясь належним чином, заяв, клопотань або відзиву до суду не направила.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3300602, згідно умов якого відповідачці були перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 15000 грн.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат.

Як вбачається з виписки про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан», відповідачка має загальний розмір заборгованості по кредиту в розмірі 41 850 грн., з яких: 15000 грн. по тілу кредиту, 24000 грн. по прецента, 2850 грн. по комісії.

13.09.2021 року згідно умов Договору факторингу № 07Т, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за Кредитним договором № 3300602 від 20.05.2021 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

20.05.2021 року на адресу відповідачки направлено Повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОв «Діджи Фінанс» із зазначенням інформації про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору № 3300602 від 20.05.2021 року.

Однак, ОСОБА_1 не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий кредит в строки, передбачені Кредитним договорм.

Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно приписів ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення поверненім чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення, частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи, що до теперішнього часу відповідачка свої зобов`язання за договором від 20.05.2021 року не виконала, заборгованість не сплатила, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо задоволення позову в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Звертаючись до суду з позовною заявою, адвокат Гайова А.С. надала Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги, детальний опис робіт, копію Договору про надання правової допомоги № 42649746 від 11.12.2023 року, копію Додаткової угоди 31 від 09.02.2024 року, однак, в підтвердження сплати позивачем витрат на правничі послуги, зокрема, не надано квитанції, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку. За таких обставин підстави для стягнення витрат на правничу допомогу відсутні.

Суд звертає увагу на те, що предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. На думку суду аналіз судової практики з цього питання, консультацію та роз`яснення з правових питань в межах даної справи, не мало потребувати такої кількості часу, що визначена адвокатом, оскільки дана категорія спорів є доволі поширеною так характеризується наявністю усталеної судової практики. Так само, із документів по суді справи та заяв з процесуальних питань, що подані адвокатом не вбачається, що їх складання потребувало від фахівця у галузі права додаткових зусиль та знань через типовість даного виду приватноправових спорів у сучасній юридичний практиці, та наведенням у таких заяв здебільшого норм чинного законодавства, використання яких є типовим для даного виду цивільно-правових спорів.

Враховуючи понесені та документально підтверджені судові витрати, суд дійшов висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст. 512-516, 525, 526, 533, 554, 610, 612, 624, 1048, 1049, 1054 ЦК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 3300602 від 20.05.2021 року у сумі 41 850 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 коп., а всього стягнути 44 272,40 грн.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», , адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.В.Проць