Провадження № 2-о/638/369/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.12.2024 м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова

у складі головуючого судді Заварзи Т. В.,

за участю секретаря судового засідання Шевченко Т. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту родинних відносин та факту смерті особи,

В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2024 року до суду надійшла заява від ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин та факту смерті особи, у якій заявниця просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нижня Кринка, Макіївської міської громади Донецького району, Донецької області, який проживав по АДРЕСА_1 , та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Маріуполь, Донецької області. А також встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_1 є рідною онукою ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Нижня Кринка Макіївської міської громади Донецького району Донецької області

Заява обгрунтована наступним. Заявниця - ОСОБА_3 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Маріуполь Донецької області, після реєстрації шлюбу вона змінила прізвище на ОСОБА_4 .

Батьком заявниці є ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , а дідусем по лінії батька є ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Нижня Кринка Макіївської міської громади Донецького району Донецької області та проживав у АДРЕСА_1 .

Заявниця зазначає, що під час зміни її дідусем і батьком паспортів радянського зразка на паспорт громадянина України було допущено помилку в одній літері, а саме: прізвище дідуся заявника записано у його паспорті як « ОСОБА_7 », а батька заявника як « ОСОБА_8 ». Заявник мала дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 ».

ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Маріуполь Донецької області, яка є тимчасово окупованою територією, помер дідусь заявника ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з чим виникла необхідність у встановленні факту родинних відносин між заявницею та ОСОБА_2 та у встановленні факту його смерті.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином, шляхом надіслання судової повістки. На адресу суду через підсистему «Електронний суд» надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи у справі, до суду не з`явився, про час та місце розгляду спраи повідомлявся завчано та належним чином. Заяв, клопотань (відзива) до суду не надали.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 06.05.1997 та зареєстрованим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області. Батьком заявниці відповідно до вказаного свідоцтва є ОСОБА_5 .

09.09.2021 ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 , прізвище ОСОБА_3 після реєстрації шлюбу " ОСОБА_4 ", що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків).

До матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження батька заявника - ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 виданого РАЦС Приморського відділу м. Жданова 12 вересня 1974 року, з якого вбачається, що батьком ОСОБА_5 є ОСОБА_10 .

До заяви додано фотокопію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого окупаційною владою у місті Маріуполі 17 жовтня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Крім того, до заяви додано довідка про смерть ОСОБА_2 за № 357 від 23.07.2024, якою підтверджено факт його смерті на тимчасово окупованій території у м. Маріуполь, причина ішемічний інфаркт головного мозку.

Заявниця також надала суду копію паспорта свого батька, де зазначено його прізвище, ім`я та по батькові українською мовою ОСОБА_5 .

Заявниця також додала інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, з якого вбачається, що ОСОБА_2 є власником нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Інших доказів суду не надано.

Суд, приймаючи рішення у цій справі, виходить з висновків Верховного суду, зокрема, у справі № 607/1612/23. Так, у постанові від 25 жовтня 2023 року Верховний суд зазначив, що вирішуючи в окремому провадженні справи про встановлення факту смерті особи після 23 лютого 2022 року на тимчасово окупованій території України, суди не можуть ігнорувати обставини, в яких опинилися заявники після повномасштабного військового вторгнення російської федерації на територію України та об`єктивні складнощі, які можуть виникнути у них при наданні доказів на підтвердження відповідного факту.

Факти, які викладені заявницею у заяві, та докази, що додані до неї, свідчать про те, що заявниця є онукою ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_7 , а також дозволяють суду прийти до висновку, що дідусь заявниці дійсно помер на окупованій території, а тому вимоги заявниці підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» для забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях органи державної влади та їх посадові особи, діючи на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України вживають заходів для захисту прав і свобод цивільного населення.

Частиною першою статті 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Положеннями статей 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Питання про окуповані території у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані як «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

У практиці Європейського суду з прав людини розвинений принцип узгодженості спірного питання, зокрема, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики.

При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] є далеким від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до вказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, у тому числі й цим. Вирішити інакше, означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за змістом цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд може застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті як мінімум «реєстрація народжень, смертей і шлюбів», виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України).

Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо смерті людини, з метою захисту прав громадян України, ніяким чином не легітимізує таку владу. Розгляд державними органами таких документів не означає автоматичного визнання окупаційної влади. У той же час держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави.

Встановлення факту народження або смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, у тому числі з урахуванням документів, виданих органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованійтериторії України.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. 315, 317 Цивільного процесуального кодексу України суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин та факту смерті особи, задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Нижня Кринка Макіївської міської громади Донецького району Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Маріуполь, Донецької області, Україна.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження с. Нижня Кринка Макіївської міської громади Донецького району Донецької області, як між дідом та внучкою.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Копію рішення суду невідкладно направити до Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (61058, Україна, Харківська обл., місто Харків, вулиця Сумська, будинок, 61) для державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Учасники справи: заявниця ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , адреса реєстраці: АДРЕСА_2 , місце проживання як ВПО: АДРЕСА_3 ;

Суддя Т. В. Заварза