Єдиний унікальний номер 725/2138/24
Номер провадження 2/725/348/24
17.06.2024 року Першотравневий районний суд м.Чернівців
головуючої судді Піхало Н.В.
за участю секретаря судового засідання Соник А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Арена Парк» про визнання недійсним договору та відшкодування шкоди,-
У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказував, що 04.02.2021 року між обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Арена Парк» та ним як асоційованим членом ЖБК «Арена Парк» укладено договір №Л/3/10/71 про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Арена Парк». За умовами вказаного договору ЖБК мало організувати будівництво житлового будинку, що знаходиться за адресою у АДРЕСА_1 - ЖК «ГАРМОНІЯ», та здати будинок в експлуатацію до 31 грудня 2022 року, однак згідно даних сайту Лун юа, будівництво зупинене і не ведеться, стадія будівництва початкова.
При цьому, зазначав, що він свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач порушив умови договору, оскільки будинок вже давно не будується, і він позбавлений можливості отримати те, на що він очікував за Договором.
В подальшому, 28 серпня 2023 року він звернувся з письмовою заявою до голови ЖБК ОСОБА_2 про розірвання Договору і повернення сплачених ним коштів у зв`язку з невиконанням зі сторони ЖБК умов взятих на себе зобов`язань, однак на його рахунок кошти не повернуто.
Крім того, зазначав, що з початку 2023 року і до дня звернення до суду, у зв`язку із невиконанням умов договору він змушений нести додаткові витрати сплаті оренди житла у розмірі 59 296 грн. 52 коп. , які також підлягають стягненню з відповідача, а також йому було неправомірними діями відповідача завдано значної моральної шкоди, яка призвела до певних не зручностей та зміни життя та обстановки, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
Враховуючи вищезазначене, розмір заподіяної моральної шкоди, завданої позивачу ОСОБА_1 відповідачем Обслуговуючим кооперативом «Арена Парк» він оцінює в розмірі 5 000 гривень, сума яких необхідна для відновлення справедливості.
На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просив визнати недійсним договір №Л/3/10/71 про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Арена Парк», стягнути грошові кошти у розмірі 489 189 грн. 35 коп., а також завдану фактичну матеріальну шкоди у розмірі 59 296 грн. 52 коп., 5 тис. грн. завданої моральної шкоди та судовий збір у розмірі 5 965 грн. 50 коп.
Представник позивача ОСОБА_3 через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідно до вимог ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Справа слухалась у відсутності відповідача, який не з`явився в судове засідання незважаючи на те, що належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи за адресою його зареєстрованого місця проживання, а також шляхом розміщення оголошення на сайті. Про причини своєї неявки суд не повідомив і не подав відповідної мотивованої заяви про відкладення розгляду справи.
Крім того, у встановлений строк відповідачем не було подано заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом, а також відзиву.
Згідно ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не направив відзиву, а представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтями 12, 13 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів
При цьому, ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З матеріалів справи убачається, що 04.02.2021 року між обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Арена Парк» та позивачем ОСОБА_1 як асоційованим членом ЖБК «Арена Парк» укладено договір №Л/3/10/71 про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Арена Парк»(а.с.30-34).
Відповідно до п.2.1 умов Договору, ЖБК зобов`язався організувати будівництво житлового будинку в АДРЕСА_2 за рахунок внесків Учасника та внесків інших асоційованих членів ЖБК, здати його в експлуатацію, передати Учаснику квартиру в Об`єкті будівництва, обумовлену Договором та всі документи, необхідні Учаснику для реєстрації права власності на нього, а Учасник зобов`язується сплатити до ЖБК внески у розмірах та в порядку, встановлених даним Договором та додатками до нього, та має право отримати Об`єкт нерухомості лише за умови повної сплати внеску, встановленого даним Договором для Учасника.
При цьому, сторони домовилися, що розмір внеску залежить від вартості будівництва одного квадратного метра площі об`єкту нерухомості та остаточної загальної приведеної площі, яка фактично побудована відповідно до п.2.3 Договору.
Згідно п. 5.1.1. договору визначено, що учасники договору зобов`язані своєчасно та належним чином виконувати свої зобов`язання за цим договором.
Зокрема, позивач зобов`язався вносити платежі на умовах, узгоджених сторонами і обумовлених в додатку № 1 цього договору ( п.5.1.5 договору), а ЖБК зобов`язався організувати будівництво об`єкту будівництва та здачу його в експлуатацію у строк до 31 грудня 2022 року при умові дотримання учасниками порядку та строків сплати внесків ( п. 5.2.1. договору).
При цьому, згідно Додатку 1 до Договору ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання сплатити за квартиру загальною площею 39,41 кв.м з характеристиками визначеними п.2.5 Договору, не пізніше 10.12.2022 року внесок у розмірі 489 189 гривень 35 копійок (чотириста вісімдесят дев`ять тисяч сто вісімдесят дев`ять гривень 35 коп).
Як убачається з наданих позивачем доказів, останній свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, що підтверджується наданими позивачем квитанціями ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» (а.с.19-28).
Разом з тим, відповідач обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Арена Парк» в свою чергу належним чином своїх зобов`язань за договором не виконав й відповідно ним не здійснено будівництво об`єкту та здача його в експлуатацію у строк до 31 грудня 2022 року.
Так, з матеріалів справи убачається, що на момент звернення до суду із вказаним позовом, квартира та будинок не побудовані та не введені в експлуатацію, що є істотним порушенням договору другою стороною, оскільки позивач значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору, а саме на те, що строк завершення будівництва та введення будинку в експлуатацію буде здійснено до 31 грудня 2022 року.
Таким чином, з наданих позивачем доказів убачається, що об`єкт будівництва перебуває на початковій стадії та будівельні роботи з його спорудження не здійснюються, що позбавляє ОСОБА_1 права отримати у власність квартиру, за яку вже сплачені кошти.
Отже, ОСОБА_1 виконав всі свої зобов`язання по Договору, однак обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Арена Парк» порушив умови договору, оскільки будинок не будується, та ОСОБА_1 позбавлений можливості отримати те, на що він очікував за Договором.
При цьому, виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором договору є неможливим у встановлений строку й відповідно через істотне порушення відповідачем умов договору, порушені терміни будівництва та здачі в експлуатацію будинку, позивач є позбавленим того, чого очікував за договором (отримати у власність про інвестований об`єкт нерухомості), тобто на що він розраховував під час укладення договору. Позивач фактично залишився без квартири та без коштів, які вносились згідно з умовами договору, внаслідок чого йому спричинено шкоду у розмірі внесених на виконання цього договору коштів.
Разом з тим, п. 4.1 договору визначено, що учасник має право вимагати від ЖБК своєчасного виконання зобов`язань за умови виконання всіх своїх зобов`язань, згідно даного договору ( п.4.1.1 договору) та ініціювати розірвання цього договору ( п. 4.1.4).
Також відповідно до п.4.2.3 Договору сторони визначили можливість розірвати договір в односторонньому порядку у випадку прострочення сплати внесків більш, ніж на 20 календарних днів шляхом надіслання повідомлення про розірвання договору рекомендованим листом. При цьому, повідомлення вважається врученим учаснику через 10 календарних днів з моменту надіслання рекомендованого листа з таким повідомленням чином договір вважається розірваним. Сторонами на наступний день від дати вручення повідомлення власнику. Після розірвання договору в односторонньому порядку ЖБК має право укласти договір про сплату внесків з новим Учасником на власний розсуд.
З матеріалів справи убачається, що 28 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся відповідно до п. 4.1.4 Договору з письмовою заявою до голови ЖБК ОСОБА_2 про розірвання Договору і повернення сплачених ним коштів у зв`язку з невиконанням зі сторони ЖБК умов взятих на себе зобов`язань. Однак, вищевказана вимога позивача залишилася без виконання та такі дії ЖБК свідчать про відмову від виконання зобов`язань в односторонньому порядку.
При цьому, звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 просив визнати договір недійсним з моменту укладення, оскільки як йому стало відомо з реєстру будівельної діяльності, ЖБК «Арена Парк» не є забудовником даного житлового комплексу та не має права укладати договори про продаж кварти у ЖК «Гармонія», забудовником якого є ТОВ «Каньйон», а також у відповідача відсутній зареєстрований дозвіл на виконання будівельних робіт, тому на підставі вимог ст.ст. 203, 215, 227 ЦК України та положень ЗУ «Про захист прав споживачів» у зв`язку із ненадання інформації при укладенні договору про відсутність дозвільних документів й відповідно введення в оману, просив визнати спірний договір недійсним.
Так, положеннями статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій ст. 16 ЦК України.
У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).
При цьому, статтями 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).
Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення.
Згідно із частинами першою, другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відповідно до частини першої статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).
При цьому, відповідно до ст. 227 ЦК України, правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Якщо юридична особа ввела другу сторону в оману щодо свого права на вчинення такого правочину, вона зобов`язана відшкодувати їй моральну шкоду, завдану таким правочином.
Також слід зазначити, що відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Крім того, ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
При цьому, відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Згідно ст.653 ЦК України зміна у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.
Частиною 2 ст.651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано на вимогу однієї сторони у разі істотного його порушення другою стороною.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання сплатити за квартиру внесок у розмірі 489 189 гривень 35 копійок, не пізніше 10.12.2022 року, та зобов`язання виконав в повному обсязі.
Отже, ОСОБА_1 виконав всі свої зобов`язання по Договору, але Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Арена Парк» порушив умови договору, оскільки будинок не будується, та ОСОБА_1 позбавлений можливості отримати те, на що він очікував за Договором.
Таким чином, дії відповідача свідчать фактично не про розірвання договору в односторонньому порядку, а відмову від його виконання в односторонньому порядку з боку відповідача.
Також слід зазначити, що частиною першою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж його належне виконання.
Очевидним є те, що несправедлива умова договору далеко не завжди носить матеріальний характер чи пов`язана із застосуванням штрафних санкцій.
Стаття 18 Закону «Про захист прав споживачів» прямо надає можливість визнати недійсними умови договорів, які є несправедливими. Законодавець дещо чіткіше виписав визначення справедливості, вказавши, що умови договору є несправедливими, якщо має місце істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Частина 3 ст. 18 Закону наводить перелік умов договорів, які законодавець прямо відносить до несправедливих.
Для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору приводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, по-третє, умови договору завдають шкоди позивачу.
Стаття 19 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.
За приписами частин першої, другої і шостої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, чинній на час укладення угоди, нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає, зокрема, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.
Згідно пункту 7 частини третьої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції.
Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.
Враховуючи встановлені судом обставин, а також відсутність у відповідача при укладенні спірного договору дозвільних документів на будівництва об`єкту та не повідомлення про це ОСОБА_1 під час укладення спірного договору, останній підлягає визнанню недійсним як несправедливий та такий, що порушує принципи добросовісності й відповідно допускає незбалансованість інтересів сторін, завдає шкоди позивачу.
Крім того, оскільки будівництво багатоквартирного будинку відповідачем не здійснюється й відповідно позивачем сплачені усі передбачені договором пайові внески, однак станом на 31 грудня 2022 року будинок не збудовано та не здано в експлуатацію, вимога про повернення сплачених на виконання умов договору коштів також підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, то суд зазначає наступне.
Так, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Статтею 611 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується, якщо це встановлено договором або законом.
Правила статті 1167 ЦК України регулюють позадоговірні (деліктні) відносини.
Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду № 14-714 цс 19 від 01.09.2020 року, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.
Вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення договору, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.
Відповідно до ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При цьому, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ним умов договору, укладеного з позивачем , а також не надано суду належних та допустимих доказів наявності форс-мажорних обставин і непереборної сили, як підставу для невиконання своїх зобов`язань за договорами укладеними з позивачем, а також повідомлення про них позивача.
Слід зазначити, що для підтвердження форс-мажорних обставин необхідний висновок Торгово-промислової палати по кожному конкретному випадку. Форс-мажором визнається окупація, перебування в епіцентрі бойових дій, обмеження і заборони, що блокують роботу і т.д. Сам по собі фактор війни, інфляція, подорожчання будівельних матеріалів, коливання курсу валют, збільшення вартості палива, зміна логістики тощо не є форс-мажором і непереборними обставинами.
Невиконання відповідачем свої зобов`язань за договором підтверджується фотознімками будівельного майданчика наданими позивачем.
Оскільки будівництво багатоквартирного будинку відповідачем не здійснюється й відповідно позивачем сплачені усі передбачені договором пайові внески, однак станом на 31 грудня 2022 року будинок не збудовано та не здано в експлуатацію, враховуючи принцип розумності та справедливості, обставин справи, тривалість та глибину душевних та моральних страждань позивача, а також те, що позивач вимушений був вживати додаткових зусиль щодо захисту порушеного права, з відповідача на користь позивача слід стягнути 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вказаний розмір відшкодування моральної шкоди є достатнім та обґрунтованим.
Позивач також просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 59 296 грн. 52 коп. як витрати, які він через незабезпечення житлом був змушений нести для оплати орендованого житла
Так, частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Разом з тим, ОСОБА_1 не надано суду належних доказів на підтвердження несення ним витрат на оренду житла, зокрема договір оренди, а надані копії квитанцій не підтверджують факт оплати саме за оренду житла й відповідно не містять інформації щодо призначення платежу, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.
Судові витрати у вигляді судового збору підлягають розподілу в порядку передбаченому ст.141 ЦПК.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 23, 203, 215, 227, 525, 526, 530, 611, 625, 626, 627, 629, 651, 652, 653, 1167 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», суд, -
Позов задовольнити частково.
Визнати недійсним договір про сплату внесків № Л/3/10/71 від 4 лютого 2021 року, укладений між обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Арена Парк» та ОСОБА_1 .
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його вручення до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н.В. Піхало