Справа № 204/1052/24
Провадження № 2/204/1679/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(з а о ч н е)

04 червня 2024 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання Єрмак Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

31 січня 2024 року позивач М(Т)СБУ звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача ОСОБА_1 із вимогою про відшкодування шкоди в порядку регресу (а. с. 1-4).

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 12 вересня 2020 року о 21 годині 40 хвилин, у м. Дніпрі на перехресті вул. Робочої та вул. Уральської, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Toyota Camry, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконуючи поворот ліворуч при основному зеленому сигналі світлофора не надав переваги в русі та допустив зіткнення з транспортним засобом Renault Trafic, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який здійснював руху у зустрічному напрямку, у зв`язку з чим транспортні засобу зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 спричинив дорожньо-транспортну пригоду та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Вказано, що постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2020 року у справі № 2204/6500/20, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. При цьому, зазначено, що відповідач на дату дорожньо-транспортної пригоди не мав при собі чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та не повідомив про його наявність правоохоронні органи, потерпілого та МТСБУ, у зв`язку з чим позивачем прийнято рішення здійснити регламентну виплату на користь потерпілої особи в сумі 107488 гривень 21 копійка. Разом з цим, зазначає, що для встановлення розміру заподіяної шкоди МТСБУ було залучено суб`єкта оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_3 », яким було виконано звіт № 1209201 про оцінку пошкодженого автомобіля потерпілої особи, вартість послуг якого становить 1542 гривні, тому загальну сума витрат позивача, які пов`язані з розглядом даної справи становить 109030 гривень 21 копійка, які він прохає стягнути з відповідача разом із судовими витратами по справі у сумі 3028 гривень.

Ухвалою суду від 05 лютого 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 14 годину 30 хвилин 19 березня 2024 року (а. с. 44), яка надіслана сторонам 05 лютого 2024 року за вихідним № 3460/24-вих/2/204/1679/24 (а. с. 45).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві прохав про розгляд справи за його відсутності (а. с. 3 на звороті), не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування) місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме (а. с. 58), про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення без фіксування судового процесу технічними засобами.

Судом встановлено, що постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2020 року (у справі 204/6500/20), ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а. с. 8).

Із вказаної постанови вбачається, що 12 вересня 2020 року о 21 годині 40 хвилин у м. Дніпрі на регульованому перехресті вул. Робочої та вул. Уральської, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Toyota Camry, номерний знак НОМЕР_1 , виконуючи поворот ліворуч при основному зеленому сигналі світлофора не надав перевагу у русі та допустив зіткнення з автомобілем Renault, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який здійснював рух у зустрічному напрямку. Внаслідок даної ДТП водій автомобіля Renault, номерний знак НОМЕР_2 , отримав тілесні ушкодження, вищезазначені авто отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. При цьому водій ОСОБА_1 порушив п. 16.6 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні визнав.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Toyota Camry, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 не застрахована (а. с. 9).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Renault, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який належить ТОВ «Бромтерм» (а. с. 13), зареєстрована в ПАТ «СК «Альфа Страхування» за страховим полісом АО/4906915 (а. с. 12 на звороті).

21 грудня 2020 року потерпілий ТОВ «Бромтерм» з метою компенсації спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди збитків звернувся до М(Т)СБУ з відповідною заявою (а. с. 11).

Суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 на підставі договору № 20/016 від 01 січня 2020 року складено звіт № 1209201 з оцінки вартості матеріальних збитків завданих в наслідок нанесених пошкоджень автомобілю Renault, номерний знак НОМЕР_2 в дорожньо-транспортній пригоді (а. с. 17-37), відповідно до якого: ринкова вартість автомобіля становить 309344 гривні 04 копійки, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з ПДВ 282197 гривень 97 копійок, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 119857 гривень 05 копійок, вартість матеріальних збитків завданих внаслідок ДТП 119857 гривень 05 копійок,.

Вартість оціночних послуг 1542 гривні (а. с. 38 на звороті).

Наказом М(Т)СБУ від 05 березня 2021 року № 3.1/1456, на підставі довідки № 1 від 03 березня 2021 року про розмір відшкодування шкоди (а. с. 10) прийнято рішення про відшкодування ТОВ «Бромтерм» шкоди з фонду захисту потерпілих у розмірі 107488 гривень 21 копійка (а. с. 14 на звороті).

Відповідно до платіжного доручення № 941752 від 09 березня 2021 року ТОВ «Бромтерм» здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 107488 гривень 21 копійка (а. с. 38).

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Нормою ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей.

Згідно з вимогами ч. ч 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як було встановлено судом, постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2020 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди є відповідач по справі ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

Таким чином, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Такий висновок викладений у постанові Верховного суду від 24 червня 2020 року у справі № 6040/14169/17.

Відтак, в силу вказаних норм закону, на таку особу покладається обов`язок відшкодувати завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду.

Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом.

Разом із цим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач на момент дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Приписами п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до вимог п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно з вимогами пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Разом з цим, при оцінці обставин справи необхідно виходити з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

З огляду на викладене, з урахуванням того, що відповідач є винною особою у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, і на момент вчинення якої не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, тому завдану шкоду потерпілому відшкодовано МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь МТСБУ в порядку регресу відповідних документально підтверджених витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування у розмірі 107488 гривень 21 копійка та 1542 гривні витрат на експерта, а всього 109030 гривень 21 копійка.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі3028 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8; ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити у повному обсязі.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в розмірі 109030 (сто дев`ять тисяч тридцять) гривень 21 (двадцять одна) копійка.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України сплачений судовий збір у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів зо дня його підписання суддею або протягом 30 днів зо дня його отримання учасниками справи.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів зо дня його підписання суддею або протягом 30 днів зо дня його отримання учасниками справи, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача протягом двадцяти днів зо дня отримання ним копії рішення.

Суддя А.І. Приваліхіна