Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2595/19
Провадження №: 2/332/500/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Марченко Н.В.,

при секретарі Петракей Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

03.07.2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02.12.2013 року між ПАТ КБ «Приват банк» (у зв`язку зі зміною типу товариства, змінило свою назву товариства на АТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_1 було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) № б/н, відповідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 8018,90 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за Генеральною угодою відповідач має заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 23029 грн. 67 коп. Позивач просить стягнути вказану заборгованість та понесені судові витрати з відповідача.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.08.2019 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено в повному обсязі.

28.07.2023 року ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Левицької Ю.В. звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 21.08.2019 року, ухваленого за результатами розгляду цивільної справи за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31.10.2023 року заява ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Левицької Ю.В. про перегляд заочного рішення від 21.08.2019 року, ухваленого за результатами розгляду цивільної справи за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволена. Заочне рішення від 21.08.2019 року, ухвалене за результатами розгляду цивільної справи за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - скасоване. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 на задоволенні позовних вимог наполягав, посилаючись на факти і норми права, викладені в позовній заяві та відзиві на заяву про перегляд заочного рішення.

Представник відповідача - адвокат Левицька Ю.В. позовні вимоги визнала частково, посилаючись на факти і норми права, викладені у заяві про перегляд заочного рішення.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено.

02.12.2013 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» та відповідач ОСОБА_1 , з метою створення сприятливих умов для виконання зобов`язань за кредитним договором № SAMDN8734 від 16.12.2006 року, уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукта кредитних карт, відповідно до якої банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 8018,90 грн. на строк 24 місяців з 02.12.2013 р. по 31.12.2015 р. шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі потреби в сумі 8018,90 грн., в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів у розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані в заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 401,27 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат у відповідності з Умовами та правилами. Дата остаточного погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.12.2015 року ( а.с. 7).

Згідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Закону сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору, як зазначено у ст. 628 ЦК України становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Судом встановлено, що 02.12.2013 року між сторонами саме в письмовій формі був укладений договір, який підписаний представником позивача і відповідачем ОСОБА_1 та складається з анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Генеральної угоди разом із наданими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами і правилами, тарифами. Відповідач ОСОБА_1 висловив свою згоду на укладання договору саме в такій формі та зазначив, що він ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому виді.

Таким чином, на підставі наданих письмових доказів судом встановлено, що між сторонами був укладений договір, відповідно до умов якого, сторонами були прийняті на себе взаємні права та обов`язки.

21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Враховуючи ту обставину, що зміна типу товариства в розумінні ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерне товариство» не є його перетворенням, а зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, зазначені зміни зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, суд вважає можливим стягнути вищевказану заборгованість на користь АТ КБ «ПриватБанк».

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Випискою за договором №б/н за період з 01.01.1999 по 28.08.2013 ( операційний рух грошових коштів по рахунку кредитної угоди) підтверджено, що позивач повністю виконав умови кредитного договору, видавши відповідачу кредитні ресурси у розмірі 8518.9 грн. 02.12.2013 року ( а.с. 86 зворотна сторона).

Відповідно до ст.ст. 610, 612 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Частиною другою статті 1054 та частиною другою статті 1050 ЦК України зазначено, що наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором укладеним з відповідачем ОСОБА_1 станом на 17.06.2019 року складає 23029,67 грн., яка складається з наступного: 5963,79 грн. - заборгованість за кредитом, 5204,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 10626,26 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 1235,26 грн. (а.с.3-4).

Досліджені судом докази свідчать про те, що неповерненням отриманого кредиту, відсотків за його користування в обумовлені договором строки відповідач в односторонньому порядку порушив зобов`язання, що випливають з його умов.

З огляду на встановлене судом порушення відповідачем зобов`язання перед Банком з нього на користь позивача безумовно підлягає стягненню сума заборгованості за кредитом у розмірі 5963, 79 грн.

В частині стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 02.12.2013 року сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом у розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 24 місяці - до 31.12.2015 року включно.

Відтак, у межах строку кредитування з 02.12.2013 року по 31.12.2015 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами кожного місяця. Починаючи з 31.12.2015 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18).

На підставі викладеного, суд приходить до висновків, що з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 02.12.2013 року по 31.12.2015 рік у розмірі 1494,90 грн. ( а.с. 4-зворотна сторона).

Щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією та штрафу, відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках до суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача одночасно штрафу і пені не ґрунтуються на законі.

Дане положення підтверджується ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.05.2017 року у справі №756/2999/15-ц, в якій сказано, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Суд вважає за можливе стягнути з відповідача один з видів неустойки, заявленої до стягнення - штраф у фіксованому розмірі 1235,26 грн. відповідно до п.2.2 Генеральної угоди.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги, що позов підлягає частковому задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 725,18 грн.

Керуючись ст.ст.141, 263-265 ЦПК України, ст.ст.207, 509, 526, 546, 549, 610, 626, 628, 633-634, 638, 1048-1049, 1054-1055 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, , МФО 305299, рахунок №3111) 5963 ( п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят три) гривні 79 копійок - заборгованості за тілом кредиту; 1494 ( одна тисяча чотириста дев`яносто чотири ) гривні 90 копійок заборгованості по процентам за користування кредитом та 1235 ( одна тисяча двісті тридцять п`ять) гривень 26 копійок штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, , МФО 305299, рахунок №3111) витрати на оплату судового збору у розмірі 725 (сімсот двадцять п`ять ) гривень 18 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи,зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Марченко