Справа № 645/890/23
Провадження № 2/645/625/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 р. м. Харків Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Сілантьєвої Е.Є.,

за участю секретаря судових засідань Ятлової Ю.В.,

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», в якому просять суд стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 118400,00 гривень матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття приміщення, на користь ОСОБА_1 7000,00 (сім тисяч чотириста) гривень витрат на проведення незалежної оцінки завданої шкоди, на користь ОСОБА_2 22788,00 (двадцяті, дві тисячі сімсот вісімдесят вісім) гривень матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття приміщення, на користь ОСОБА_2 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) гривень витрат на проведення незалежної оцінки завданої шкоди, стягнути з відповідачів понесені ними судові витрати.

В обгрунтування позову зазначили, що ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень в підвальній частині №№ XI, XII, XIII, XIX, XX, XXI, XXII, XXIII в житловому будинку літ. А-5, загальною площею 176,4 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 27.05.2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою О.Є. та зареєстрованим в реєстрі за №1724. 03 лютого 2022 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Адвокатським бюро "БОГДАНА ОГІЄНКА", в особі керуючого Огієнка Богдана Сергійовича, був укладений договір оренди нежитлових приміщень №2, відповідно до пункту 1.1 якого в термінове платне користування передані нежитлові приміщення №№ XXI, XXIII в житловому будинку літ. А-5, загальною площею 62,0 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . 28 листопада 2022 року, близько 10:00 години ОСОБА_1 було виявлено залиття гарячою водою належних йому вищезазначених нежитлових приміщень. Під час спроби встановлення джерела вказаного залиття, представником власника та орендаря постраждалих приміщень, було встановлено, що у дворі житлового будинку АДРЕСА_2 , працює аварійна бригада Комунального підприємства "Харківські теплові мережі". Зі слів керівника цієї аварійної бригади стало відомо, що виток теплоносія відбувається з магістрального трубопроводу, точне місце якого ще не встановлено, та по каналам теплотраси потрапляє у підвали сусідніх житлових будинків. Намагаючись мінімізувати негативні наслідки залиття, позивачі зверталися із проханням оперативного відкачування гарячої води з належних їм приміщень, як безпосередньо до представників КП "ХТМ", які були присутні на місці аварії, так і до інших відповідних служб міста, зокрема до Міської диспетчерської служби 1562 та ДСНС у Немишлянському районі м. Харкова. Проте, такі спроби виявились марними, внаслідок чого ОСОБА_1 був змушений звернутися за допомогою до приватних осіб, які надають послуги з відкачування води. Зважаючи на те, що аварійна бригада КП "ХТМ" доволі тривалий час не могла встановити місце аварійного витоку теплоносія, майну ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була спричинена значна матеріальна шкода, а також понесені витрати на усунення наслідків залиття. З метою фіксації факту залиття, 28.11.2022 року представник позивачів звернувся із відповідною заявою до дільниці №54 Комунального підприємства "Жилкомсервіс". Комісією у складі начальника та інженера дільниці №54 КП "Жилкомсервіс", слюсаря теплового пункту дільниці №1 КП "ХТМ" в присутності представника позивачів було проведено обстеження нежитлових приміщень в підвальній частині в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , про що складений акт №91 від 09.12.2022 року. Враховуючи те, що наданий акт не відповідає встановленій п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року №927/11207, до КП "Жилкомсервіс" 16.01.2023 року була направлена заява про надання акту про залиття встановленої форми. У відповідь на вказану заяву КП "Жилкомсервіс" повідомило, що залиття підвальних приміщень будинку АДРЕСА_2 імовірно сталося у зв`язку із аварійною ситуацією, яка відбулася на внутрішньоквартальних (зовнішніх) мережах гарячого водопостачання. Достовірну причину залиття встановити не виявилось можливим, оскільки КП "Харківські теплові мережі" не надали інформацію про аварійну ситуацію на дільницю №54 КП "Жилкомсервіс". Крім цього, представником позивачів 15.12,2022, 13.01.2023 та 24.01.2023 року до КП "ХТМ" були направлені адвокатські запити для з`ясування обставин аварійного витоку гарячої води на магістральному трубопроводі, що стало причиною залиття нежитлових приміщень в підвальній частині в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 . У відповідь на вказані запити відповідач підтвердив факт аварії на внутрішньоквартальній мережі гарячого водопостачання, зазначаючи про відключення житлових будинків, в тому числі за адресою: АДРЕСА_2 , проте намагаючись зменшити або взагалі уникнути відповідальності за завдані збитки, повідомив неправдиву інформацію про локалізацію аварії та усунення її наслідків, навмисно замовчуючи факт потрапляння гарячої води до підвальних приміщень житлового будинку. Так, беручи до уваги що залиття приміщень було виявлено власником о 10:00 годині 28.11.2022 року, близько двох годин позивачі намагалися знайти спосіб та засоби для відкачування гарячої води, а після початку відкачування, рівень води у приміщеннях майже годину практично не змінювався та складав близько 0,5 метрів. Лише о 14:30 годині вдалося повністю відкачати воду з приміщень. Відповідно до технічних характеристик автомобілю, за допомогою якого здійснювалась ліквідація наслідків залиття, за весь час його роботи було відкачано близько 80 м3 гарячої води. Крім того, беручи до уваги що для встановлення місця витоку гарячої води з трубопроводу аварійною бригадою було здійснено три розриття в різних місцях, замінено 5 метрів трубопроводу, а також те що прокладання внутрішньоквартальної мережі гарячого водопостачання здійснено в залізобетонному кожусі, слід дуже скептично ставитись до тверджень відповідача про швидкість локалізації та ліквідації аварії. Враховуючи, що залиття відбулося гарячою водою, яке супроводжувалося рясним виділенням пари та доволі тривалим впливом, майну позивачів було завдано значної шкоди. Зокрема, залиттям пошкоджено чотири офісних стола та дві тумби, що належать ОСОБА_2 , а також стіни (відшарування шпаклівки з фарбою) та підлога у всіх приміщеннях, підвісні системи Армстронг на стелі у двох приміщеннях, стеля (відшарування шпаклівки з фарбою) у двох приміщеннях, дві вбудовані шафи, шість міжкімнатних дверей, що належать ОСОБА_1 . З метою визначення вартості пошкодженого майна, 07.12.2022 року позивачі звернулися до суб`єкта оціночної діяльності, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та уклали договори про надання інформаційних та посередницьких послуг з проведення незалежної оцінки. На виконання вказаних договорів 20.12.2022 року суб`єктом оціночної діяльності були надані звіти про оцінку розміру прямого збитку (матеріального збитку), згідно яких розміри матеріальної шкоди склали: ОСОБА_1 -118400,00 (сто вісімнадцять тисяч чотириста) гривень; ОСОБА_2 - 22788,00 (двадцять дві тисячі сімсот вісімдесят вісім) гривень. Вартість послуг з проведення незалежної оцінки завданої шкоди склала: ОСОБА_1 - 7000,00 (сім тисяч) гривень; ОСОБА_2 -1500,00 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.09.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири задоволено частково та стягнуто з Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» на користь ОСОБА_1 , матеріальну шкоду, завдану залиттям приміщення у розмірі 118400 грн., витрати на проведення незалежної оцінки завданої шкоди у розмірі 7000 грн., сплачений судовий збір у розмірі 1279 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн. Стягнуто з Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану залиттям приміщення у розмірі 22788 грн., витрати на проведення незалежної оцінки завданої шкоди у розмірі 1500 грн., сплачений судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн. В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

06.11.2023 Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», в особі адвоката В. Виноградова звернулося до суду з заявою про перегляд заочного рішення від 14.09.2023 р. по цивільні справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.11.2023 заяву Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», в особі адвоката В. Виноградова про перегляд заочного рішення від 14.09.2023 р. залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.

13.11.2023 заявником недоліки усунуто.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.11.2023 заяву Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», в особі адвоката В. Виноградова про перегляд заочного рішення від 15.11.2023 прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.12.2023 заяву Комунального підприємства «Жилкомсервіс», в особі адвоката В. Виноградова про перегляд заочного рішення від 14.09.2023 р. Задоволено, заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.09.2023 року по справі № 645/890/23 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири скасовано та призначено справу до розгляду по суті в спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні.

Представником відповідача КП «Харківські теплові мережі» подано клопотання про надіслання справи до Господарського суду Харківської області, для подальшого розгляду в межах справи про банкрутство КП «Жилкомсервіс».

Сторони по справі до суду не з*явилися, про день та час розгляду справи повідомленя своєчасно та належним чином, надали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, клопотання задовольнити.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 17 Закону України 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У частині 1 першої статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Можна зробити висновок, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

При вирішенні питання щодо можливості розгляду справи у порядку цивільного судочинства необхідно керуватися завданнями цивільного судочинства, які передбачено у статті 2 ЦПК України, і до яких віднесено справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому суди повинні керуватися принципом правової визначеності і не допускати наявності провадження, а відтак і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами, з того самого предмета, але судами у різних юрисдикціях.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року № 2597-VIII(далі - Кодекс України № 2597-VIII).

У п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України № 2597-VIII встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Кодексу України № 2597-VIII передбачено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника (ч. 2 ст. 7 Кодексу України № 2597-VIII).

Відтак, можна зробити висновок, що Кодекс України № 2597-VIII передбачає також особливості розгляду справ про банкрутство, що і підтверджено уст. 7 цього Кодексу.

Системний аналіз положень чинного процесуального законодавства України та Кодексу України № 2597-VIII дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника і спеціальні норми Кодексу про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ щодо інших законодавчих актів України.

Зі змісту вказаних вище норм також видно, що законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за участю сторони, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство сторони у справі.

Вказане врегулювання процедури розгляду спорів до сторони, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до особи, щодо якої порушено процедуру банкрутства.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Кодексу України № 2597-VIII, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц (провадження № 14-404цс19), від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б (провадження № 12-143гс19), від 18 лютого 2020 року у справі №918/335/17 (провадження № 12-160гс19).

Висновок про те, що розгляд спорів з майновими вимогами до суб`єкта господарювання, який перебуває в процедурі банкрутства та визначений позивачем у статусі відповідача у такому спорі, законодавцем віднесено до територіальної юрисдикції господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, наведено також у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 у справі № 910/9535/18 та від 21 листопада 2019 року у справі № 925/1205/15, від 20 травня 2020 року в справі № 161/18582/17, від 05 квітня 2023 року у справі № 638/9743/21.

Відповідно до ч. 4ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що Господарським судом Харківської області відкрито провадження у справі про банкрутство Комунального підприємства «Жилкомсервіс», справа № 922/831/23.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що дана цивільна справа підлягає передачі до Господарського суду Харківської області, яким відкрито провадження у справі про банкрутство Комунального підприємства «Жилкомсервіс» (відповідача у цивільній справі).

Згідно з п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Тим самим, ЦПК України передбачив лише передачу цивільних справ між судами загальної юрисдикції для дотримання територіальної юрисдикції.

Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

А відтак, беручи до уваги спеціальні норми Кодексу з процедури банкрутства щодо надіслання справ до господарського суду, застосовуючи аналогію закону щодо передачі справ за підсудністю, цивільну справу № 645/890/23 слід передати до Господарського суду Харківської області, яким відносно Комунального підприємства «Жилкомсервіс» відкрито провадження у господарський справі № 922/831/23 про банкрутство та в провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

З таких обставин, суд вважає, що цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та підлягає направленню за підсудністю до Господарського суду Харківської області.

На підставі викладеного, керуючисьст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст.31, 258-260,260,353,354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Цивільну справу № 645/890/23 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири - передати за підсудністю для розгляду до Господарського суду Харківської області, який відкрив справу про банкрутство Комунального підприємства «Жилкомсервіс» № 922/4054/21.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом п*ятнадцяти днів з дня її оголошення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п*ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя -