Справа № 212/9932/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Козлова Д. О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказував, що ДП «Криворізька теплоцентраль» 16 березня 2017 року було перетворено у ПАТ «Криворізька теплоцентраль», а потім було перейменовано на Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», яке здійснює постачання теплової енергії споживачам, які відповідно до Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», Постанови Кабінету Міністрів України № 630 от 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» зобов`язані щомісячно здійснювати плату за послуги з теплопостачання. Оскільки АТ «Криворізька теплоцентраль», як виконавцем послуги з постачання теплової енергії, 01.10.2021 року на своєму офіційному сайті розмістила Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання, а протягом 30 днів з дня його опублікування, то з 01.11.2021 року з відповідачем фактично було укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Позивачем надавались послуги з централізованого опалення, за користування якими проводились нарахування відповідно до встановлених тарифів. Натомість, через несплату за користування тепловою енергією відповідачем по АДРЕСА_1 , власником якого є відповідач, за період з 01.11.2021 року по 31.03.2024 року утворилась заборгованість на суму 29683,69 грн., а також за абонентське обслуговування в сумі 230,58 грн. При цьому факт поставки теплової енергії у такий період підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія на житловий будинок АДРЕСА_2 , а подача та припинення подачі теплоносія здійснюється на виконання рішень Виконкому Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону. Відповідно до ст. 625 ЦК через несвоєчасне виконання зобов`язання щодо сплати спожитих послуг відповідач має сплатити на користь позивача також 3% річних в сумі 1526,63 грн. та інфляційні втрати в сумі 4773,92 грн. Також за умовами типового договору (п. 45) відповідачу була нарахована пеня в сумі 1859,58 грн. На підставі переліченого просив суд стягнути з відповідача суму боргу в загальному розмірі 38074,40 грн., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 3028 грн.

Ухвалою суду від 14 жовтня 2024 року при відкритті провадження у справі судом було визначено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи.

Представник позивача, Черненко Є. І., не висловила заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач, ОСОБА_1 , також не висловив заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, не скориставшись правом подання відзиву на позов, будучи обізнаним про наявність даного позову до нього.

На підставі переліченого суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про можливість задоволення поданого позову, виходячи з наступного вмотивування.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується надати послугу, яка споживається у процесі здійснення певної дії або здійснення певної діяльності, а інша сторона зобов`язується сплатити виконавцю дану послугу, якщо інше не встановлено договором.

На підставі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) береться крім квартирної плати згідно затверджених у встановленому законом порядку тарифам.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2004 року) плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно із ст. 9, 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Ціни (тарифи) відповідно до закону встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2004 року) та ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

За ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) до комунальних послуг відносяться послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води.

На підставі ч. 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

За ст. 16 Закону України «Про теплопостачання» до повноважень національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, при регулюванні господарської діяльності суб`єктів відносин у сфері теплопостачання, належать розробка методик розрахунків тарифів на виробництво теплової енергії та плати за її транспортування та постачання; забезпечення проведення єдиної тарифної політики у сфері теплопостачання.

На підставі п. 2 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, опалювана площа (об`єм) квартири (будинку садибного типу) - загальна площа (об`єм) квартири, а також будинку садибного типу без урахування площі лоджій, балконів, терас.

За п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» визначає, що плата за теплову енергію повинна вноситися щомісячно.

На підставі акту про відключення від 13.12.2006 року вбачається, що приміщення секції 12 кімнат 61-66 по АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_1 , було відключено від внутрішньо будинкових мереж центрального опалення та гарячого водопостачання.

У цьому сенсі суд вказує, що на підставі пп. 2, 3 п. 2 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку, зокрема: обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; а також загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів.

При цьому згідно із ч. 6 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

На підставі п. 14 «Правил надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 (далі - Правила), відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньо будинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315.

Так за п. 24 «Правил» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.

При цьому згідно із п. 38 «Правил» споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 2 Розділу І «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315 (далі - Методика), загально будинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньо будинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення;

Також за п. 2 Розділу І «Методики» приміщення з індивідуальним опаленням - приміщення, що забезпечується тепловою енергією від індивідуального джерела, встановленого у ньому, та що на законних підставах від`єднано від внутрішньобудинкової системи опалення, у якому забезпечується нормативна температура повітря.

Згідно із п. 3 Розділу І «Методики» розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.

При цьому за п. 11 Розділу І «Методики» в разі, якщо будівля (будинок) обладнана (обладнаний) вбудованим або вбудовано-прибудованим гаражем (паркінгом), окремі машино-місця (бокси) якого є самостійними об`єктами нерухомого майна, розподіл обсягів спожитої теплової енергії на опалення у будівлі/будинку здійснюється також між власниками таких об`єктів нерухомого майна / власниками майнових прав на такі об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, пропорційно до площі таких об`єктів.

Відповідно до п. 12 Розділу IV «Методики» обсяг теплової енергії, витрачений на загально будинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

Отже, на підставі аналізу викладених нормативно-правових актів можна зробити висновок, що загальний обсяг спожитої енергії на опалення розподіляється безпосередньо на опалення житлових і нежитлових приміщень, забезпечення загально будинкових потреб на опалення і сумарний обсяг теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та окремих приміщень з транзитними мережами опалення.

При цьому обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення розподіляється на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення; а власники нежитлових вбудовано-прибудованих приміщень багатоквартирних будинків, які у встановленому порядку відключені від системи централізованого опалення, є співвласниками багатоквартирних будинків, тому несуть зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, у тому числі й витрати на теплову енергію, витрачену для опалення місць загального користування та функціонування внутрішньо будинкових систем опалення.

Суд зазначає, що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Отже, внутрішньо будинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.

Таким чином чинними нормативно-правовими актами не передбачено звільнення споживачів від їх обов`язку оплати теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та функціонування внутрішньо будинкових систем опалення, у разі обладнання таких приміщень індивідуальними системами опалення чи відключення від централізованого опалення, оскільки система опалення складається не лише з приладів опалення, а також з трубопроводів та арматури. При цьому обсяги споживання теплової енергії за опалення місць загального користування та за забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення є складовими загально спожитого будівлею обсягу теплової енергії і не є додатково визначеними обсягами споживання теплової енергії.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 22 грудня 2020 року по справі № 311/3489/18.

Факт поставки теплової енергії у спірний період підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія на житловий будинок АДРЕСА_2 від 27.10.2021 року, 01.04.2022 року, 02.11.2022 року, 23.03.2023 року, 15.11.2023 року, 28.03.2024 року відповідно, а подача та припинення подачі такого теплоносія здійснювалась на виконання рішень Виконкому Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону від 22.09.2021 р., 23.03.2022 р., 28.09.2022 р., 22.03.2023 р., 20.09.2023 р. та 18.03.2024 р.

Суд встановив, що у буд. АДРЕСА_2 було встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актом введення в експлуатацію приладу обліку теплової енергії від 21.10.2020 року та свідоцтвом про повірку такого засобу вимірювання, тому розподіл обсягу спожитої енергії по будинку здійснювався з урахуванням такого приладу комерційного обліку та відповідно пропорційно опалювальній площі приміщення.

Відповідно до актів передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг):

№ 812 від 30.11.2021 р. відповідачу у листопаді 2021 р. поставлено 0,25 Гкал теплової енергії та з абонентського обслуговування на загальну суму 1842,86 грн.;

№ 12297 від 31.12.2021 р. відповідачу у грудні 2021 р. поставлено 0,35 Гкал теплової енергії та з абонентського обслуговування на загальну суму 2131,56 грн.;

№ 3032 від 31.01.2022 р. відповідачу у січні 2022 р. поставлено 0,42 Гкал теплової енергії з урахуванням абонентського обслуговування на загальну суму 3220,82 грн.;

№ 6469 від 28.02.2022 р. відповідачу у лютому 2022 р. поставлено 0,47 Гкал теплової енергії та з абонентського обслуговування на загальну суму 3627,47 грн.;

№ 9737 від 02.03.2022 року було перераховано відповідачу поставлену теплову енергію на суму 4108,49 грн.;

№ 12782 від 31.03.2022 р. відповідачу у березні 2022 р. поставлено 0,65 Гкал теплової енергії та з абонентського обслуговування на загальну суму 4501,83 грн.;

№ 4291 від 30.04.2022 року було перераховано відповідачу поставлену теплову енергію на суму 346,37 грн.;

№ 14842 від 30.04.2022 р. відповідачу у квітні 2022 р. надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7,28 грн.;

№ 16714 від 31.05.2022 р. послугу з абонентського обслуговування 7,28 грн.;

№ 18316 від 30.06.2022 р. послугу з абонентського обслуговування 8,00 грн.;

№ 20009 від 31.07.2022 р. послугу з абонентського обслуговування 8,00 грн.;

№ 21636 від 31.08.2022 р. послугу з абонентського обслуговування 8,00 грн.;

№ 23268 від 30.09.2022 р. послугу з абонентського обслуговування 8,00 грн.;

№ 24481 від 31.10.2022 р. послугу з абонентського обслуговування 8,00 грн.;

№ 28354 від 30.11.2022 р. відповідачу в листопаді 2022 р. поставлено 0,31 Гкал теплової енергії з урахуванням абонентського обслуговування на суму 1664,72 грн.;

№ 33392 від 31.12.2022 р. відповідачу у грудні 2022 р. поставлено 0,48 Гкал теплової енергії з урахуванням абонентського обслуговування на загальну суму 2573,24 грн.;

№ 3030 від 31.01.2023 р. відповідачу у січні 2023 р. поставлено 0,54 Гкал теплової енергії та з абонентського обслуговування на загальну суму 2893,90 грн.;

№ 6719 від 28.02.2023 р. відповідачу у лютому 2023 р. поставлено 0,53 Гкал теплової енергії та з абонентського обслуговування на загальну суму 2840,46 грн.;

№ 9045 від 31.03.2023 р. відповідачу у березні 2023 р. поставлено 0,27 Гкал теплової енергії та з абонентського обслуговування на загальну суму 1451,29 грн.;

№ 12184 від 30.04.2023 року послугу з абонентського обслуговування 8,34 грн.;

№ 13960 від 31.05.2023 року послугу з абонентського обслуговування 8,34 грн.;

№ 15640 від 30.06.2023 року послугу з абонентського обслуговування 8,34 грн.;

№ 17377 від 31.07.2023 року послугу з абонентського обслуговування 8,34 грн.;

№ 19443 від 31.08.2023 року послугу з абонентського обслуговування 8,34 грн.;

№ 21336 від 30.09.2023 року послугу з абонентського обслуговування 8,34 грн.;

№ 23149 від 31.10.2023 року послугу з абонентського обслуговування 8,34 грн.;

№ 26505 від 30.11.2023 року відповідачу в листопаді 2023 р. поставлено 0,23 Гкал теплової енергії з урахуванням абонентського обслуговування на суму 1198,75 грн.;

№ 30196 від 31.12.2023 р. відповідачу у грудні 2023 р. поставлено 0,58 Гкал теплової енергії з урахуванням абонентського обслуговування на загальну суму 2839,56 грн.;

№ 3160 від 31.01.2024 р. відповідачу у січні 2024 р. поставлено 0,42 Гкал теплової енергії та з абонентського обслуговування на загальну суму 1997,39 грн.;

№ 6720 від 29.02.2024 р. відповідачу у лютому 2024 р. поставлено 0,37 Гкал теплової енергії та з абонентського обслуговування на загальну суму 1710,05 грн.;

№ 10070 від 31.03.2024 року відповідачу у березні 2024 р. поставлено 0,12 Гкал теплової енергії та з абонентського обслуговування на загальну суму 544,15 грн., які були надіслані ОСОБА_1 за місцем знаходження такого нерухомого майна відповідача.

Також в судом було досліджено детальний розрахунок обсягу спожитої теплової енергії ОСОБА_1 щодо приміщення секції 12 кімнат 61-66 по АДРЕСА_2 за період з листопада 2021 року по березень 2024 року включно, де вказана загальна площа житлового будинку, площа приміщення відповідача, обсяг теплової енергії на опалення будинком, обсяг спожитої теплової енергії на опалення такого приміщення з вказівкою тарифу та визначенням загальної суми витрат на опалення приміщення відповідача.

Правильність нарахувань представників позивача об`єму та вартості теплової енергії, поставленої відповідачу, підтверджується рішеннями від 21.10.2021 року, 19.10.2022 року та 18.10.2023 року виконкому Криворізької міської ради про встановлення тарифів на теплову енергію АТ «Криворізька теплоцентраль», а також наказами АТ «Криворізька теплоцентраль» від 03.11.2021 року, від 20.01.2022 року, від 26.02.2022 року, від 01.03.2023 року про плату за абонентське обслуговування та від 01.12.2021 року, від 01.03.2022 року, від 31.03.2022 року, від 08.11.2023 року, від 29.11.2023 року, від 26.12.2023 року, від 31.01.2024 року про застосування коефіцієнтів перерахунку для категорії «інші споживачі» відповідно.

Крім того представниками позивача було надано суду інформацію щодо споживання теплової енергії за комерційним приладом обліку усього житлового будинку АДРЕСА_2 , де розташоване приміщення відповідача.

Суд також вказує, що за п. 1.5 «Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання», затвердженого постановою НКРЕКП від 25.06.2019 року № 1174, тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії формуються для таких категорій споживачів: населення; бюджетні установи; релігійні організації (крім обсягів, що використовуються для провадження виробничо-комерційної діяльності); інші споживачі.

Згідно із листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 18.03.2015 року № 2450/15/61-15, роз`яснено, що оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами «для населення» здійснюють власники/користувачі житлового будинку, квартири, інших приміщень, призначених та придатних для постійного проживання в них, за умови їх використання виключно для постійного проживання, а інші особи, які не підпадають під зазначені категорії, здійснюють оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами для «інших споживачів».

При цьому за свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної-особи підприємця вбачається, що ОСОБА_1 є ФОП.

Встановивши, що відповідач є власником приміщення у житловому будинку АДРЕСА_2 , тому отримує за таким приміщенням послугу з постачання теплової енергії не для задоволення власних житлово-побутових потреб, а для обігріву нежитлового приміщення, то суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 повинен сплачувати за вказану послугу по тарифам, встановленим для категорії споживачів «інші споживачі».

Аналогічна за змістом правова позиція була викладена Верховним Судом у постановах від 22 лютого 2018 року по справі № 359/7497/16-ц та від 28 листопада 2018 року по справі № 361/6987/13-ц.

Таким чином суд встановив, що за показаннями приладу комерційного обліку у період з 01.11.2021 р. по 31.03.2024 р. відповідачем було спожито теплової енергії на загальну суму 29683,69 грн. та з абонентського обслуговування на загальну суму 230,58 грн., що підтверджується розрахунками позивача.

Отже, судом було встановлено через неналежне проведення оплат за надану теплову енергію за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 за період з 01.11.2021 р. по 31.03.2024 р. заборгував позивачу загалом 29914,27 грн.зі спожитої теплової енергії та з абонентського обслуговування.

Згідно із п. 45 Типового договору у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01% від суми боргу за кожен день прострочення.

Таким чином представники позивача провели нарахування відповідачу боргу з пені в сумі 1859,58 грн. за період з 3 січня 2022 року по 7 жовтня 2024 року.

Також суд зазначає, що за ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання за вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 18 березня 2018 року по справі № 210/5796/16-ц.

Так на підставі наданих суду розрахунків представника позивача 3% річних та інфляційних витрат відповідно до ст. 625 ЦК за період прострочення погашення заборгованості споживача вбачається, що останній заборгував за спірний період позивачу з 3% річних в розмірі 1526,63 грн. та з інфляційних втрат у розмірі 4773,92 грн., нарахованих з 03.01.2022 року по 07.10.2024 р.

Суд зауважує також, що за ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; а індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, (або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Суд зауважує, що відповідно до ч. 4 ст. 319, ч. 1 ст. 322 ЦК України власність зобов`язує, тому власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналізуючи наведені норми загального цивільного законодавства та спеціального в сфері житлово-комунальних послуг, суд робить висновок, що саме власник нерухомості повинен нести відповідальність через несплату наданих житлово-комунальних послуг.

Суд встановив, що відповідно до інформації від 16.02.2022 року з Реєстру прав власності на нерухоме майно власником приміщень секції 12 кімнат 61-66, що знаходиться на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 площею 101,63 кв. м. є ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі-продажу від 2 червня 2006 року, реєстр нотаріусу № 1537, та від 6 жовтня 2005 року, реєстр нотаріусу № 14829, що підтверджується копіями витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.10.2005 року та від 07.06.2006 року.

Враховуючи викладене вмотивування, суд зазначає, що саме відповідач, ОСОБА_1 , повинен відповідати за пред`явленими до нього позовними вимогами, як власник секції 12 кімнат 61-66 по АДРЕСА_2 , тому повинен сплатити борг, що утворився за такою адресою за період заявлених позовних вимог, тобто з 01.11.2021 р. по 31.03.2024 р. включно.

Суд також вказує, що за Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 р. № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану». було в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні, встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Однак, враховуючи те, що відповідачем приміщення використовуються не для постійного проживання, враховуючи статус такого майна ФОП ОСОБА_1 , то суд дійшов висновку, що позивач нараховував відповідачу відповідні санкції та суми за ст. 625 ЦК за прострочення оплати послуг з теплопостачання вірно за тарифом для категорії «інші споживачі», а не для «населення», бо таке приміщення не призначене для проживання, а використовується у інший спосіб.

Отже, в даному випадку не підлягає застосуванню положення Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» щодо заборони нарахування та стягнення неустойки та інфляційних нарахувань й процентів річних, нарахованих на заборгованість, оскільки вона стосується категорії саме «населення», а не категорії «інші споживачі».

Аналогічна правова позиція була викладена Дніпровським апеляційним судом в постанові 17 липня 2023 року по справі № 214/5827/22.

Таким чином суд дійшов переконання, що заявлені та підтвердженні в судовому засіданні позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» до відповідача підлягають задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_1 боргу з наданої теплової енергії в сумі 29683,69 грн., за абонентське обслуговування 230,58 грн., з 3% річних 1526,63 грн., з інфляційних втрат 4773,92 грн., а також з пені 1859,58 грн., а загалом 38074,40 грн.

За ст. 141 ЦПК суд також стягує на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» з відповідача витрати позивача з оплати судового збору в сумі 3028 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК,

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за користування тепловою енергією в розмірі 29683,69 грн., за абонентське обслуговування в розмірі 230,58 грн., з 3% річних в розмірі 1526,63 грн., з інфляційних втрат в розмірі 4773,92 грн., з пені в розмірі 1859,58 грн., а загалом 38074,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» витрати з оплати судового збору в сумі 3028 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 25 грудня 2024 року.

Позивач: Акціонерне товариства «Криворізька теплоцентраль», , юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Електрична 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , останнє зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя: Д. О. Козлов