КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2024 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/9469/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Мазурик О. Ф.

при секретарі Мудрак Р. Р.

за участі представника скаржника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Ковриженка Олексія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_3 ,

на додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва судді Українець В. В.

від 02 квітня 2024 року

у цивільній справі № 760/29608/23 Солом`янського районного суду міста Києва

за заявою ОСОБА_3

про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

в цивільній справі за заявою ОСОБА_4

про видачу судового наказу про стягнення аліментів

з ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Додатковим рішенням Солом`янського районного суду від 02 квітня 2024 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати на правничу допомогу у розмірі 22 890 гривень.

В апеляційній скарзі адвокат Ковриженко О.О., який діє в інтересах ОСОБА_3 , просить додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу, стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі.

Апелянт вказував, що додаткове рішення ухвалено без виклику сторін, чим ОСОБА_3 позбавлено права надати свої заперечення щодо стягнення витрат та їх розмір або подати клопотання про зменшення розміру таких витрат. Вважав, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу на суму 22 890 грн., наданої на стадії перегляду справи за нововиявленими обставинами, є неспівмірними із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 - адвокат Федорченко А.М., посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, просив її залишити її без задоволення, а додаткове рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним.

У поданій відповіді на відзив, представник апелянта - адвокат Ковриженко О. О., повторюючи доводи апеляційної скарги, просив стягнути з ОСОБА_4 судові витрати в суді апеляційної інстанції.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник скаржника ОСОБА_1 підтримав подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник заявника ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечив, вважаючи додаткове рішення обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення представника заявника та представника стягувача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення та стягуючи з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у розмірі 22 890 грн, суд першої інстанції виходив з того, що такий розмір понесених відповідачем витрат на оплату послуг адвоката є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт та наданих послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом зазначених робіт та значенням справи для відповідача.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує, що 25 грудня 2023 року Солом`янським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів - ОСОБА_3 , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 14 грудня 2023 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

05 березня 224 року через систему «Електроний суд» заявник ОСОБА_4 подала заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнути з ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у даній справі в сумі 22 890 грн 00 коп.

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 вказаної норми визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Дослідивши матеріали справи разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, заслухавши доповідь судді доповідача, колегія суддів приходить до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У матеріалах справи міститься договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 231212 від 12 грудня 2023 року, додаткова угода № 1 від 12 грудня 2023 року до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 231212 від 12 грудня 2023 року, акт приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги від 02 березня 2024 року, рахунок-фактура № 26 від 22 лютого 2024 року, рахунок-фактура № 27 від 02 березня 2024 року, платіжна інструкція від 23 лютого 2024 року (призначення платежу - сплата за надання професійної правничої допомоги, ОСОБА_4 ), ордер на надання правової допомоги від ОСОБА_4 на ОСОБА_2 .

Відтак, ОСОБА_4 довела надання їй послуг адвокатом, тож витрати на правову допомогу мають бути відшкодовані

Щодо визначення розміру витрат на професійну правову допомогу, колегія судді зазначає наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна та інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 грудня 2020 року у справі№ 640/18402/19(провадження № К/9901/27657/20).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі№ 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід також ураховувати позицію Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Як слідує з поданого Акту № 1 приймання-передачі наданих послуг ОСОБА_4 надані послуги із зазначенням їх вартості на загальну суму 22 890 грн та витраченим часом - 5,7 год.

З яких ознайомлення із заявою про скасування судового наказу - 4000 грн, підготовка і подання відзиву - 4000 грн, прибуття у судове засідання - 3920 грн, очікування початку судового засідання та участь у судовому засідання 7000 грн, повернення із судового засідання - 3880 грн, транспортні витрати (маршрутка) - 90 грн

Колегія суддів вважає, що заявлені відповідачем витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є неспівмірними із складністю справи, наданими адвокатом обсягом послугами та часом, витраченим на надання таких послуг.

Зважаючи на заперечення стягувача щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та його доводів щодо їх неспівмірності, апеляційний суд приходить до висновку зміну додаткового рішення та зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу з 22 890 грн. до 4 000 грн.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення суду - зміні, шляхом зменшення суми витрат на правничу допомогу, що стягнуті на користь ОСОБА_4 з 22 890 грн до 4000 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Ковриженка Олексія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року змінити, зменшивши розмір витрат на правничу допомогу з 22 890 грн до 4 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 01 липня 2024 року.

Судді Є. П. Євграфова

О. В. Желепа

О. Ф. Мазурик