ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/928/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №710/1467/23 Категорія: 331030000 Щербак О.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Карпенко О.В., Василенко Л.І.

секретар Матюха В.І.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1

заінтересовані особи: Шполянська міська рада об`єднаної територіальної громади Черкаської області, ОСОБА_2

особа, що подала апеляційну скаргу ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 25 березня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Шполянська міська рада об`єднаної територіальної громади Черкаської області, ОСОБА_2 про оголошення фізичної особи померлою,

в с т а н о в и в :

10 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, у якій просить оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим.

В обгрунтування заяви ОСОБА_1 вказала, що вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 з 13.10.1990. У шлюбі народився син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Подружжя проживало разом із 1996 року за адресою: АДРЕСА_1 . Останнім місцем роботи ОСОБА_3 був Шполянський завод запасних частин, з якого він звільнився в 2001 році, і з 31.01.2007 року був зареєстрований фізичною особою-підприємцем за основним видом діяльності: інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах. 12.03.2014 року о 08.30 годині ОСОБА_3 вирушив з дому і не повернувся, до цього дня (майже 9 років) не відомо про місце перебування ОСОБА_3 ..

16.03.2014 року Шполянським відділом УМВС України в Черкаській області була розглянута її заява від 15.03.2014 року про зникнення ОСОБА_3 , на підставі якої було внесено відомості до ЄРДР № 0000144 за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення передбаченого ч. 1ст. 115 КК України. На даний час, їй, як потерпілій особі у кримінальному провадженні № 0000144, з боку слідчого не повідомлялось про результати проведених слідчих дій, тому вона 05.10.2023 року звернулась до слідчого Звенигородського районного відділення національної поліції в Черкаській області із клопотанням про надання їй відповіді про стан кримінального провадження № 0000144. Водночас мати її чоловіка, ОСОБА_4 , 28.03.2014 року робила оголошення в газеті « Шполянські вісті» про зникнення ОСОБА_3 та зверталась до громадян щодо відомої їм інформації, але відомості не надходили.

Зазначила, що видані на ім`я ОСОБА_3 військовий квиток, трудова книжка, диплом про освіту, посвідчення водія, посвідчення учасника бойових дій, закордонний паспорт, свідоцтво про народження були залишені чоловіком в будинку за місцем останнього проживання та знаходяться у неї на зберіганні. Офіційне місце реєстрації ОСОБА_3 не змінювалось, він перебуває у шлюбі із заявницею, відсутні будь-які записи у військовому квитку з 13.08.1990 року. Крім того, він не приїхав на поховання своїх батьків. Його підприємницька діяльність не припинена.

Оголошення чоловіка померлим потрібно для оформлення спадщини, яка складається із належної йому частки у праві власності на квартиру, посвідченої свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого 10 лютого 1999 року Шполянським заводом запасних частин.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 25 березня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення районного суду мотивованого тим, що заявник вказуючи на вірогідність смерті ОСОБА_3 , як на підставу для оголошення його померлим, не підтверджує свої доводи жодними належними доказами щодо вирішення питання про з`ясування можливих причин його зникнення та можливого місця перебування особи, з урахуванням відомостей про перетин кордону України ( виїзд до Російської Федерації) ОСОБА_3 ще у квітні 2014 року.

Крім того, суд врахував, що заявником не надано належних доказів на підтвердження факту смерті ОСОБА_3 або наявності обставин, які доводили б, що ця особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку, тому підстави для задоволення заяви відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 25 березня 2024 року та ухвалити нове, яким повністю задовольнити її заяву та оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Шпола Черкаської області померлим.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи, суд першої інстанції не врахував, що чоловік заявниці зник при дивних обставинах, при чому, на момент зникнення він не хворів, не мав боргів, не мав конфліктів, що було підтверджено свідками. Крім того, він у місті Шпола мав родину, друзів, бізнес та житло, тобто в нього не було умислу кардинально фактично в один день змінювати своє життя. На дані обставини районним судом належної уваги звернуто не було, тому суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились про причини неявки не повідомили.

Заслухавши доповідь головуючого, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є чоловіком ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 , виданим 13.10.1990 Шполянським районним відділом РАЦС Черкаської області (а.с. 10).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , що видане 16.01.1993 року Шполянським районним відділом ЗАГС Черкаської області, у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 народився син, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).

Подружжя починаючи з 1996 року проживало разом у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка 10.02.1999 року була приватизована в рівних долях членами родини (а.с. 12).

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_4 , виданої на ім`я ОСОБА_3 , останнім місцем роботи ОСОБА_3 був Шполянський завод запасних частин, з якого він звільнився 19.03.2001 року (а.с. 13).

Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 31.01.2007 року ОСОБА_3 був зареєстрований фізичною особою-підприємцем за основним видом діяльності: інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (а.с. 14-15).

При зверненні до суду ОСОБА_1 надані копії документів, виданих на ім`я ОСОБА_3 , а саме: військового квитка серії НОМЕР_5 , виданого 25.04.1986 року; диплому серії НОМЕР_6 , виданого 28.03.1993 року; водійського посвідчення серії НОМЕР_7 , видані 18.01.1992 року; посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_8 , виданого 19.09.2000 року; закордонного паспорту серії НОМЕР_9 , виданого 21.07.2010 року; свідоцтва про народження серії НОМЕР_10 , виданого 04.11.1967 року ( а.с. 20, 21, 22, 23, 24).

Відповідно до Витягу № 1515 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 19.10.2023 року за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 08.05.1996 року і по теперішній час та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 08.05.1996 року і по теперішній час ( а.с. 25).

Батько ОСОБА_3 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_11 , виданого 10.12.2018 року Шполянським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, мати ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_12 , виданого 15.09.2020 року Шполянським відділом ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) (а.с.26,27).

Відповідно до відповіді Головного управління ПФУ в Черкаській області від 03.11.2023 року та індивідуальних відомостей про застраховану особу, персоніфіковані відомості пенсійного фонду України не містять даних про отримані доходи фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та сплату ним страхових внесків із 2014 року (а.с. 72-74).

Відповідно до підтвердження голови будинкового комітету, ОСОБА_7 від 14.12.2023 року, ОСОБА_3 починаючи з березня 2014 року і до цього часу не відвідував та не проживав в квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 100).

Відповідно до підтвердження голови вуличного комітету, ОСОБА_8 від 14.12.2023 року, ОСОБА_3 до 2014 року постійно відвідував, а іноді гостював разом із своїми дружиною та сином у своїх батьків: ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які постійно проживали в житловому будинку АДРЕСА_3 . ОСОБА_3 не був присутній на похоронах своїх батьків. З березня 2014 року і по цей час ОСОБА_3 не відвідував будинок своїх батьків (а.с. 101).

Згідно із підтвердженням голови спілки ОСББ «Соборна 136», ОСОБА_9 від 14.12.2023 року, ОСОБА_3 починаючи із березня 2014 року і до цього часу не відвідував та не проживав в квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 102).

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_4 16.03.2014 року внесені відомості до ЄРДР, номер кримінального провадження 0000144 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення передбаченого ч. 1ст. 115 КК України (а.с. 16).

28.03.2014 року в газеті «Шполянські вісті» наявне оголошення Шполянського РВ УМВС України про зниклого ОСОБА_3 з його описом (а.с. 18-19).

Згідно відомостей ВПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області №433/64-2024 від 29.01.2024 року в матеріалах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000144 від 16.03.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за фактом зникнення ОСОБА_3 , наявна наступна інформація: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 о 13.08 год., пункт пропуску - Іловайськ - Пасажирський парк, на залізничному потягу Київ - Адлер перетнув кордон із Російською Федерацією до м. Краснодар РФ, де станом на січень 2015 року проживав у свого товариша ОСОБА_10 , точної адреси слідством не встановлено, про що свідчить інформація з бази даних « ОСОБА_11 » та з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби, допит свідка ОСОБА_12 та фото з інтернет мережі «Однокласники».

Із відомостей Головного центру обробки спеціальної інформації, наданих 23.04.2015 року за № 2608, на запит Шполянського РВ УМВС України в Черкаській області, вбачається, що громадянин України ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перетнув державний кордон України: пункт пропуску Іловайськ-Пасажирський парк, дата перетину 06.04.2014 о 13.08 годині, напрям - виїзд, серія та № паспорта НОМЕР_13 , характеристика ТЗ 17 Киїів-Адлер (а.с.132-134).

Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_12 в межах кримінального провадження № 0000144 від 16 березня 2014 року, остання повідомила, що Восени 2014 року на її сайт в соціальній мережі «Однокласники» зайшов незнайомець, зареєстрований як ОСОБА_14 (на російській мові), м. Краснодар РФ. На головному фото цього користувача було зображено незнайомого чоловіка та особу схожу на зниклого ОСОБА_3 .. На її думку фотографія була недавня. В цьому вона впевнилась і у січні 2015 року, коли вона, зайшовши на сайт ОСОБА_10 з цікавості, побачила фотографію особи схожої на ОСОБА_3 , датованої січнем 2015». Додаток до протоколу фото двох чоловіків, серед яких заявниця у судовому засіданні вказала на ОСОБА_3 (а.с.135-137).

Відповідно до постанови від 28.08.2015 року слідчого СВ Шполянського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_15 кримінальне провадження № 000144 від 16.03.2014 закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Із змісту постанови вбачається, що в ході досудового слідства встановлено, що ОСОБА_3 06 квітня 2014 року на потягу Київ-Адлер через Іловайськ пасажирський перетнув кордон з Російською Федерацією до м. Краснодар, де проживає у свого товариша ОСОБА_10 , і на даний час веде активну господарську діяльність (а.с.105).

Згідно із інформацією Державної прикордонної служби України, які надійшли на виконання вимог ухвали суду від 19.12.2023 року, відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією країни громадянином України ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 08.11.2017 року по 14.12.2023 року в Базі даних не виявлено. Зберігання в Базі даних інформації з персональними даними осіб впродовж 10 років з моменту її внесення здійснюється з 08.11.2017 року, оскільки до набрання чинності Положення, інформація про осіб, які перетнули державний кордон України зберігалась у Базі даних протягом 5 років, в порядку визначеному наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 25.06.2007 року № 472 (а.с. 120).

Розглядаючи справу про оголошення фізичної особи померлою, суд першої інстанції правильно застосував вимоги п.3 ч.2 ст. 293 ЦПК України та розглянув її в порядку окремого провадження.

Частиною 1 статті 46 ЦК України визначено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до статті 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

При цьому на наявність у суду саме права, а не обов`язку оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує частина перша статті 46 ЦК України.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути достатньою підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 07 липня 2021 року у справі № 390/1443/19.

Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.

Подібні висновки висловлено у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц, від 30 березня 2022 року у справі № 295/4293/21.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом(частина перша статті 81 ЦПК України).

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Під час перевірки правильності мотивів судового рішення районного суду, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявником не надано належних та допустимих доказів для встановлення обставин, на підставі яких можливо було б зробити вірогідне припущення про смерть ОСОБА_3 , так як у заяві до суду і у поясненнях заявника, свідків, лише констатовано факт відсутності у заявника, свідків з ОСОБА_3 будь-якого зв`язку, відсутність відомостей про місце його перебування, але жодним чином не доведено можливі припущення про його смерть. Письмові докази, довідки з місця реєстрації ОСОБА_3 та його батьків, підтверджують лише факт відсутності чоловіка заявника за вказаними у довідках адресами у м. Шпола, разом із тим, такі не містять інформації про обставини ймовірної смерті ОСОБА_3 ..

Суд апеляційної інстанції враховує, що відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом більше трьох років у місці його постійного проживання, реєстрації, саме по собі не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Тобто, відсутність ОСОБА_3 за місцем реєстрації місця проживання у м. Шпола у період часу з березня 2014, сама по собі не свідчить про вірогідність його смерті.

Крім того, в межах кримінального провадження № 0000144 від 16 березня 2014 року, встановлено факт перетину кордону України ОСОБА_3 , і вказані обставини заявницею не спростовані.

Вказуючи на вірогідність смерті ОСОБА_3 , як на підставу для оголошення його померлим, заявник не підтверджує свої доводи жодними належними доказами щодо вирішення питання про з`ясування можливих причин його зникнення та можливого місця перебування особи, з урахуванням відомостей про перетин кордону України (виїзд до Російської Федерації) ОСОБА_3 ще у квітні 2014 року.

Обов`язок доказування обставин, що підтверджують відсутність відомостей про місце перебування особи, яку заявник просив оголосити померлим у місці його постійного проживання, покладається чинним законодавством України саме на заявника.

Оскільки заявником не надано належних доказів на підтвердження факту смерті ОСОБА_3 або наявності обставин, які доводили б, що ця особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку, тому висновок суду про те, що підстави для задоволення заяви відсутні є правильним і він не спростовується доводами апеляційної скарги.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 25 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 02 липня 2024 року.

Судді