Постанова

Іменем України

02 липня 2024 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/12812/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

за участю секретаря Марченка М. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва

від 07 травня 2024 року

в складі судді Жоноватюк В. С.

у цивільній справі №760/5208/24 Солом'янського районногосуду м. Києва

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про розірвання шлюбу

У С Т А Н О В И В:

В березні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 15 травня 2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції.

01 квітня 2024 року ОСОБА_1 подала зустрічний позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , 2017 року народження.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києвавід 07 травня 2024 року в прийнятті зустрічної позовної заяви відмовлено та повернуто ОСОБА_1 зустрічну позовну заяву.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07 травня 2024 року позов про розірвання шлюбу задоволено.

30 травня 2024 року відповідачка подала апеляційну скаргу на рішення суду, до якої включила заперечення на ухвалу суду від 07 травня 2024 року про повернення зустрічної позовної заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що вона не погоджується з ухвалою суду від 07.05.2024, якою повернуто її зустрічну позовну заяву про стягнення аліментів, але оскільки ця ухвала не підлягає окремому оскарженню від рішення суду, то вона вимушена звернутися з апеляційної скаргою на рішення суду.

Вказувала, що суд першої інстанції належним чином не дослідив обставини справи, не врахував інтереси дитини сторін, що має інвалідність, та безпідставно відмовив у прийнятті зустрічної позовної заяви; суд не врахував, що між сторонами не узгоджено питання щодо утримання дитини.

За наведених обставин, просила скасувати ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 07 травня 2024 року, а рішення суду від 07 травня 2024 року змінити та вирішити по суті вимоги зустрічної позовної заяви про стягнення аліментів.

Відповідачка, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 надійшло клопотання про розгляд справи без її участі та без участі відповідачки.

Позивач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду зроблений на підставі повного та об`єктивного дослідження наданих сторонами доказів та відповідає вимогам закону, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 15 травня 2015 року перебували у шлюбі, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір'ю.

Частиною 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Відповідно до ст. 105, 110 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до положень ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу застосував положення ст. 24, 56, 105, 110, 112 СК України, які регулюють спірні правовідносини, повно встановив обставини справи та фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, врахував наявність у сторін малолітньої дитини, у зв`язку із чим, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість збереження шлюбу та наявність правових підстав для його розірвання.

Апеляційна скарга не містить доводів незгоди з рішенням суду по суті вирішеного спору про розірвання шлюбу.

Звертаючись з апеляційною скаргою на рішення суду ОСОБА_1 посилалася на те, що вона не погоджується з ухвалою суду від 07.05.2024 про відмову у прийнятті її зустрічного позову до спільного розгляду та повернення зустрічної позовної заяви, але оскільки дана ухвала не підлягає окремому оскарженню від рішення суду, то вона вимушена подати апеляційну скаргу на рішення суду, до якої включає заперечення на ухвалу суду про відмову в прийнятті її зустрічного позову.

Колегія суддів відхиляє такі доводи відповідачки з огляду на наступне.

Як вже вказувалося вище, ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Ухвалою суду від 07.05.2024 відмовлено у прийнятті зустрічного позову та повернуто зустрічну позовну заяву заявнику на підставі ч. 3 ст. 194 ЦПК України, оскільки зустрічна позовна заява подана з порушенням частин першої та другої статті 193 цього Кодексу.

Дійсно, відповідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Перелік ухвал суду першої інстанції, які може бути оскаржено в апеляційному порядку окремо від рішення суду, міститься в частині 1 статті 353 ЦПК України.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 353 ЦПК України, в апеляційному порядку окремо від рішення суду може бути оскаржено ухвалу про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Верховний Суд у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 01.11.2021 у справі №333/6667/20 надав аналіз в сукупності з п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України та зазначив, що ухвала про відмову в прийнятті або повернення зустрічного позову підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.

З наведеного слідує, що оскарження ОСОБА_1 ухвали суду про відмову в прийнятті її зустрічного позову шляхом включення заперечень на рішення суду не відповідає вимогам ЦПК України та відповідно не може бути підставою для зміни рішення суду по суті спору.

При цьому, за наведених вище обставин зазначення безпосередньо в ухвалі суду, що вона не підлягає оскарженню не свідчить про те, що учасниками справи позбавлені права на апеляційне оскарження ухвали окремо від рішення суду.

Таким чином, не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для зміни рішення, як помилково вважає відповідачка.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська