Справа № 740/6523/23
Провадження № 2/740/155/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Зінич А.С.,

за участю:

представника позивача - адвоката Глазун Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить:

- змінити розмір аліментів, які стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з рішенням суду від 15.05.2018 з 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно на 1/6 частину його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття;

- відкликати виконавчий лист № 2/740/923/18, виданий на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду від 15.05.2018 про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 23.03.2018 до досягнення дитиною повноліття.

Позов аргументує тим, що на виконанні у відділі ДВС перебуває вищевказаний виконавчий лист. Він добросовісно сплачував аліменти на утримання сина, проте відділом ДВС було проведено перерахунок, внаслідок чого виникла заборгованість по аліментах, яка на день подачі позову становить 135 893, 23 грн. У зв`язку з наявністю заборгованості державним виконавцем було заблоковано банківський рахунок позивача, що фактично позбавило його засобів для існування в той час, як він перебуває на військовій службі.

Також у сімейному стані позивача відбулись зміни - ним укладено шлюб з ОСОБА_5 , у них народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до судового наказу від 05.09.2023 з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Вказані обставини погіршили його матеріальне становище, яке й так скрутне, внаслідок блокування банківських рахунків.

У зв`язку з відсутністю власного житла, родина позивача орендує житло у м. Бахмач, що також потребує додаткових витрат.

Під час перебування на службі у ЗСУ, стан його здоров`я значно погіршився (виникли проблеми з порожниною рота, втрата значної кількості зубів), він потребує тривалого лікування та реабілітації.

Крім того, зазначив, що матеріальний стан відповідачки значно покращився і 07.06.2023 вона придбала двокімнатну квартиру в м. Ніжині.

Ухвалою судді 06.10.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачкою ОСОБА_2 подано відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що зазначені позивачем обставини не є істотними і такими, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду. Наявність заборгованості по сплаті аліментів, факт народження іншої дитини та необхідність її утримувати не свідчать про погіршення матеріального стану позивача. Крім того, батьки не можуть компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

У відповіді на відзив представником позивача адвокатом Глазун Т.О. акцентовано увагу на значному покращенні матеріального стану відповідачки, а також зазначено, що обов`язок утримання дітей покладається на обох батьків

Представник позивача адвокат Глазун Т.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних у позові та зазначила, що позивач у складі Збройних Сил України перебуває на передових позиціях на лінії фронту, через арешт рахунків не може користуватися грошовим забезпеченням, зокрема придбавати військове спорядження. Щодо причин утворення заборгованості за аліментами з березня 2018 року до початку війни інформацією не володіє. Щодо боргу після початку війни, то позивач сплачував аліменти добровільно перерахуванням коштів на рахунок відповідачки, а не на рахунок органу ДВС. Відповідні підтверджуючі документи надавалися у ДВС, проте там сказали, що перерахунок заборгованості зроблять тільки після рішення суду. Після ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів на сина від першого шлюбу, у позивача народився ще один син, про стягнення аліментів на якого також видано судовий наказ. Відтак матеріальне становище позивача погіршилося, а відповідачки навпаки покращилося, про що свідчать її спроможності придбати квартиру у Ніжині.

Відповідачка в судове засідання 23.01.2024 не з"явилася, будучи повідомленою про розгляд справи під розписку, причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надійшло.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської областi у справі № 740/1215/18 провадження № 2/740/923/18 від 15.05.2018 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.03.2018 до досягнення дитиною повноліття (а.с.10-11).

Згідно з розрахунком від 25.08.2023, заборгованість ОСОБА_1 перед ОСОБА_4 по аліментах на утримання сина ОСОБА_7 за період з березня 2018 року по серпень 2023 року склала 135 893,23 грн.(а.с. 14).

ОСОБА_1 з 29.10.2022 перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Крім ОСОБА_3 , позивач є батьком малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.8).

Судовим наказом Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05.09.2023 стягнуто з позивача на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 04.09.2023 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.12).

Відповідно до довідки, виданої Бахмацьким КВП «Комунальник» ОСОБА_1 фактично проживає разом з дружиною ОСОБА_5 та сином ОСОБА_6 у АДРЕСА_1 згідно договору оренди квартири від 27.08.2022 (а.с. 9).

Згідно статті 3 (ч.1) Конвенції про права дитини, 20.11.1989 року, (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), Конвенцію ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини першої статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Приписи статті 51 Конституції України регламентують, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 12 Закону України Про охорону дитинства, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Суд, згідно приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, зокрема викладені в постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №565/2071/19, провадження №61-9460св20, від 28.05.2021 року у справі №715/2073/20, провадження №61-1031св21.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 03.06.2020 у справі №760/9783/18-ц, від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19, зміна сімейного стану відповідача, а саме народження другої дитини вiд іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Відповідно до статті 273 Сімейного кодексу України, яка регламентує зміну розміру аліментів та звільнення від їх сплати, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення, так і у бік покращення.

Системний аналіз приписів статей 181, 192 Сімейного кодексу України свідчить про те, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У статті 192 Сімейного кодексу України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими, і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зазначити, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосована за наявності відповідних обставин для цього.

Як вбачається із правового аналізу зазначених норм, при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, необхідно з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Звертаючись з даним позовом до суду ОСОБА_1 , як на підстави зменшення розміру аліментів, посилався на ті обставини, що у зв`язку з наявною заборгованістю по аліментах на користь відповідачки його банківські рахунки заблоковано; що за двома виконавчими документами з нього стягуються аліменти на утримання двох малолітніх дітей - по 1/4 частині його заробітку на кожну дитину, що загалом складає 1/2 частину заробітку; що не має власного житла і змушений орендувати квартиру для проживання зі своєю сім`єю, а також потребує тривалого лікування порожнини рота. Одночасно звертав увагу на те, що матеріальне становище відповідачки на даний час значно покращилось, про що свідчить придбання нею квартири у м. Ніжині.

Відповідно до приписів ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1, ч.2, ч.3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах по виконавчому провадженню № 66149618, дохід позивача за період з грудня 2022 року значно збільшився, розмір аліментів, який стягується із позивача за двома виконавчими провадженнями, не перевищує 50 відсотків його заробітної плати, при цьому, належних та достатніх доказів, у розумінні статей 77, 80 ЦПК України, на підтвердження погіршення майнового стану позивача або погіршення стану здоров`я позивача, які впливають на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному судом розмірі, матеріали даної цивільної справи не містять.

За таких обставин, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, наведені доводи не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів, а зменшення розміру аліментів стягнутих на дитину рішенням суду, без підтвердження погіршення матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам, тому у позові слід відмовити.

Керуючись ст.12, 81, 141, 258-260, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Карпусь