Справа №339/73/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2024 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Сметанюка В.Б.,

секретаря судового засідання Ганчар Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Болехівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Болехівської міської ради, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: права на земельну частку (пай) у землі, розміром 0,87 в умовно кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), та яке належало ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона проживала поруч із ОСОБА_2 , яка була одинокою, а тому завжди здійснювала за нею догляд та допомагала по господарству.

За життя ОСОБА_2 , як колишній працівник колгоспу, отримала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Вільна Україна» с. Міжріччя Калуського району Івано-Франківської області, розміром 0,87 в умовно кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, про що їй було видано Міжрічанською сільською радою сертифікат серії РН № 290931.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, залишивши заповіт, яким все своє майно заповіла їй. У визначений законом строк вона прийняла спадщину, однак постановою нотаріуса від 09.02.2024 № 94/02-31 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкову земельну частку (пай) у зв`язку з відсутністю сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на ім`я спадкодавиці.

На даний час оригінал сертифіката втрачено, а отримати його дублікат неможливо, оскільки спадкодавиця померла. Проте факт отримання ОСОБА_2 сертифікату на право на земельну частку (пай) підтверджується копією з журналу реєстрації і видачі сертифікатів та довідкою Болехівської міської ради № 221 від 05.12.2023 року, а також це можуть підтвердити свідки.

Таким чином, оскільки в позасудовому порядку оформити право на спадщину на спадкове майно не має можливості, то вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні 28 березня 2024 року позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у мотивах позову та просила його задоволити. Додатково подала заяву про завершення розгляду справи у її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подавши клопотання про розгляд даної справи за його відсутності (а.с. 24).

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , що є старостою та діловодом Міжрічанського старостинського округу (колишньої Міжрічанської сільської ради), у судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_2 своїм заповітом, що посвідчений в Міжрічанській сільській раді, все своє майно заповіла ОСОБА_1 . До спадкового майна також належить право на земельний пай, що належав померлій на підставі виданого Міжрічанською сільською радою на її ім`я сертифікату. Це підтверджується рішенням Болехівської міської ради, журналом реєстрації видачі сертифікатів, списком власників паїв.

Суд, вислухавши думку позивачки, пояснення свідків, перевіривши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 2 ст. 16 ЦК способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Як зазначено в ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до іншої особи (спадкоємця).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст. 1223 даного Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 15.08.2016 року, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

На випадок смерті ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 10 серпня 2015 року секретарем виконкому Міжрічанської сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області, зареєстрований в реєстрі за № 38, яким все належне їй майно заповіла ОСОБА_1 , 1976 року народження, позивачці по справі (а.с. 13).

Після смерті спадкодавиці ОСОБА_2 позивачка прийняла спадщину, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини, внаслідок чого була заведена спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 60211337, про що свідчать витяги про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с. 8-9).

Установлено, що ОСОБА_2 , як колишній працівник колгоспу, була власником земельної частки (паю) розміром 0,87 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території с. Міжріччя Болехівської міської ради Івано-Франківської області.

Факт належності спадкодавиці ОСОБА_2 права на вказану земельну частку (пай) підтверджується довідкою виконавчого комітету Болехівської міської ради № 221 від 05.12.2023, де вказано, що останній видано сертифікат серії РН 290931, копією з журналу реєстрації видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай), де зазначено за порядковим номером 453 ОСОБА_2 , площа паю 0,87 в умовно кадастрових гектарах і власноручний підпис власника, а також копією рішення Болехівської міської ради від 06.07.2006 № 32-06/06 «Про передачу у власність земельних ділянок та видачу державних актів взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території Міжрічанської сільської ради» з долученням списку власників з належними їм ділянками, в якому за номерами по списку 0282 та 0338 значиться ОСОБА_2 (а.с. 10-11, 41-46).

09.02.2024 року державний нотаріус Долинської державної нотаріальної контори Ігнатова Т.О. постановою відмовила ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у зв`язку з відсутністю сертифікату на право на на земельну частку (пай) (а.с. 12).

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Разом із тим, відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власника є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як встановлено під час розгляду справи, спірне спадкове майно належало ОСОБА_2 на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії РН 290931. Однак, оригінал вказаного сертифіката в позивачки не зберігся, хоча факт його існування підтверджується даними, які містяться у вищеописаних довідці міської ради, журналі реєстрації видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай), рішенні міської ради, списку власників. Про те, що спірна ділянка числиться за ОСОБА_2 також вказали і свідки. Відсутність у ОСОБА_1 вказаного правовстановлюючого документа позбавляє її можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, на що вказує відповідь нотаріуса.

Таким чином, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, зважаючи на те, що позивачка спадщину після смерті спадкодавиці прийняла, однак не має змоги оформити свої спадкові права, відповідач не надав заперечення щодо позовних вимог, інших спадкоємців, в тому числі які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні, не встановлено, суд приходить до переконання, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 1216,1217,1218, 1223, 1261 ЦК України, ст.ст. 211, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Болехівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме: права на земельну частку (пай) у землі, розміром 0,87 в умовно кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), та яке належало ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання.

Позивачка: ОСОБА_1 , жителька с. Міжріччя Болехівської міської ради Калуського району Івано-Франківської області, РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Болехівська міська рада Івано-Франківської області, що знаходиться за адресою пл. Івана Франка, 12, м. Болехів Калуського району Івано-Франківської області, .

Суддя В.Б. Сметанюк