КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Спис Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Бузанова Дмитра Вікторовича на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 квітня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту народження,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з заявою про встановлення факту народження дитини чоловічої статі - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сімферополі АР Крим, України, від батьків: матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заяви посилалися на те, що громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину чоловічої статі - ОСОБА_3 , в м. Сімферополі АР Крим, України.

На час народження дитини заявники проживали в м. Сімферополі АР Крим, України.

Зареєструвати народження дитини в Україні батьки не змогли, оскільки територія України, на якій вони проживають, знаходиться під окупацією країни-агресора.

Листом №821/33.10-87 від 08.04.2023 року представнику заявників було відмовлено Шевченківським ДРАЦС у м. Києві в проведені державної реєстрації народження, у зв`язку із відсутністю правових підстав.

Факт народження підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07.11.2018 року, виданого Ленінським районним відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції республіки Крим.

При цьому, документ про народження, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, став підставою для відмови у проведенні державної реєстрації народження. У зв`язку із відмовою у проведення державної реєстрації народження, заявники звернулись до суду.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Бузанов Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2023 року скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосуванням норм матеріального права і порушення норм процесуального права, та просить ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про встановлення факту народження.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновки суду першої інстанції про те, що недійсність паспортів громадянина України заявників, а як наслідок і недоведеність що саме у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась дитина чоловічої статі ОСОБА_4 . представник вважає безпідставними, оскільки недійсність паспорту громадянина України через відсутність фотографії при досягненні відповідного віку не тягне за собою позбавлення або втрату громадянства України.

Вказував також на те, що недійсність паспорту громадянина України жодним чином не перешкоджає суду отримати необхідні відомості про осіб, на ім`я яких виданий цей документ, а саме: належність до громадянства України, прізвище, ім`я та по-батькові особи, дату народження. Саме ці відомості про батьків потрібні для внесення в актовий запис про народження дитини під час державної реєстрації народження відповідно до підпункту «в» п. 12 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні затверджені Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5.

Судом не надано оцінку доказам, які підтверджують факт народження дитини, хоча заява безпосередньо стосується встановленню цього юридичного факту, який має правові наслідки у вигляді набуття громадянства України дитиною за народженням відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України», яка народжена на тимчасово окупованій території України. Отже, суд зазначаючи, про те, що не надано суду достатніх доказів про належність заявників до громадянства України не надав оцінку доказам, які доводять факт народження дитини, мав би або задовольнити заяву частково, тобто встановити факт народження дитини зазначаючи у відомостях про батьків громадянство російської федерації.

Вважає, що свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 07.11.2018 року, видане Ленінським районним відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану міністерства юстиції республіки Крим, підтверджує факт, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 .

Постановою Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Бузанова Дмитра Вікторовича залишено без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 вересня 2023 року - без змін.

Постановою Верховного Суду від 24 квітня 2024 року постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 травня 2024 року дану справу призначено до розгляду у відкритому в суді апеляційної інстанції з повідомленням учасників справи.

У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог процесуального законодавства.

Керуючись положеннями ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутності заявника та заінтересованих осіб, які належним чином повідомлені про судове засідання, крім того їх неявка не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у квітні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звернулися до суду із заявою про встановлення факту народження дитини чоловічої статі - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сімферополі, АР Крим, України, від батьків: матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підтвердження факту народження дитини надано наступні докази: копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_2 , копія свідоцтва про шлюб, який зареєстрований на тимчасово окупованій території, копії медичних документів, копія свідоцтва про народження дитини, виданого органом тимчасово окупованої території України.

Встановлено також, що 08 квітня 2023 року представник заявника звернувся із заявою до Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просив зареєструвати народження дитини ОСОБА_3 , стать чоловіка, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України, а саме: м. Симферополь, АР Крим, на підставі свідоцтва про народження.

Шевченківський відділ ДРАЦС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовив у проведенні державної реєстрації народження дитини.

Відмова Шевченківського відділу ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) обґрунтована тим, що документи, які були подані в ході особистого звернення до відділу ДРАЦС для проведення державної реєстрації народження, не дають правових підстав для проведення державної реєстрації народження дитини.

Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру за параметрами запиту ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , осіб не знайдено.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07 листопада 2018 року, виданого Ленінським районним відділом запису актів громадянського стану департаменту запису актів громадянського стану міністерства юстиції республіки Крим, вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , батьками якого є: мати - громадянка російської федерації ОСОБА_1 , батько - громадянин російської федерації ОСОБА_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу вказано, що ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин російської федерації) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка російської федерації) уклали шлюб 11 серпня 2018 року.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що сам по собі факт перебування заінтересованих осіб на тимчасово окупованій території АР Крим і встановлення законом особливого порядку розгляду заяв про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначений Верховною Радою України, не є безумовною підставою для встановлення такого факту та не звільняє заявника від надання суду належних доказів на підтвердження своїх вимог. Заявниками не надано достатніх доказів, відповідно до яких суд міг дійти висновку про доведеність їх вимог, зокрема, які б підтверджували, що саме, у громадян України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась дитина чоловічої статі ОСОБА_4 .

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України встановлені статтею 317 ЦПК України.

Відповідно до статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Згідно з частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Наведені положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» дають підстави для висновку про те, що документи, видані на тимчасово окупованій території України незаконними органами та їх посадовими чи службовими особами, є недійсними і не створюють правових наслідків, за винятком документів, що підтверджують, зокрема факт народження.

Частинами третьою-четвертою статті 49 Цивільного кодексу України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин першої, другої статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі.

Підставою для здійснення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

У пункті 8 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940 (далі - Правила № 52/5), зазначено, що державну реєстрацію народження на підставі рішення суду про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України проводить відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду в день надходження такого рішення в паперовій формі або будь-який відділ державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника в день отримання рішення суду у спосіб, передбачений абзацами п`ятим, шостим пункту 3 глави 1 розділу II цих Правил.

Згідно з підпунктом «в» пункту 12 глави 1 розділу III Правил № 52/5 у разі встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України підставою для внесення відомостей про батьків дитини є відповідне рішення суду, яким встановлені такі дані.

Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правила № 52/5 не містять чітких норм щодо порядку державної реєстрації народження на тимчасово окупованій території України відповідними органами державної реєстрації актів цивільного стану без рішення суду про встановлення такого факту, що призводить до складнощів у встановленні факту народження та здійснення державної реєстрації народження у позасудовому порядку.

У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави-члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів.

Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо народження дитини, з метою захисту прав громадян України, не легітимізує таку владу та не надає автоматичної дійсності таким актам. Такі дії зумовлені тим, що держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави.

При наданні оцінки, зокрема, свідоцтву про народження дитини, медичній довідці, як доказам, потрібно враховувати, що хоча такі документи не є юридично дійсними на території України, вони можуть підтверджувати, що певна установа, яка не діє відповідно до українського законодавства, але de facto існує на тимчасово окупованій території, зафіксувала факт народження дитини.

Правова оцінка документам, поданим заявником на підтвердження факту народження на тимчасово окупованій території України, зокрема документам, виданим органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України, надається судом цивільної юрисдикції в сукупності з іншими доказами під час розгляду заяви про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України в порядку статті 317 ЦПК України. Саме рішення суду про встановлення такого факту є підставою для державної реєстрації народження та для внесення відомостей про батьків дитини відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду (висновок Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 759/7001/22).

Зазначене узгоджується із змістом частини другої статті 319 ЦПК України, відповідно до якої рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

За змістом частини другої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими російською федерацією з 20 лютого 2014 року.

Звертаючись до суду із цією заявою заявники вказували, що встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України необхідне для реєстрації народження дитини у державних органах реєстрації актів цивільного стану України, оскільки видані окупаційною владою документи не мають юридичної сили на території України.

Аналіз на оцінка вказаних вище документів, виданих російським органом реєстрації актів цивільного стану, як доказів, дає підстави для висновку, що зазначені у них відомості об`єктивно й достовірно підтверджують факт народження дитини чоловічої статі - ОСОБА_3 , саме на тимчасово окупованій території України.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції послався на вищенаведені докази та висловив сумнів у можливості народження у батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проте такий висновок не відповідає змісту доказів наданих на підтвердження.

Європейський суд з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia») з посиланням на Консультативний висновок Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case) наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального, процесуального й міжнародного права, а також враховуючи, що надані заявником документи на підтвердження факту народження дитини на тимчасово окупованій території України є належними та достатніми, встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, апеляційний суд дійшов висновку, що заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід задовольнити.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що згідно зі статтею 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Бузанова Дмитра Вікторовича задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 квітня 2023 року скасувати та постановити нове, яким задовольнити заяву про встановлення факту народження.

Встановити факт народження дитини чоловічої статі - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сімферополі АР Крим, Україна, від батьків: матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 04 липня 2024 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар