Провадження № 2-др/357/77/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 червня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А.Ю., при секретарі Іванова О.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
17.06.2024 представник відповідача - адвокат Семенюта Р.А., через систему «Електронний суд» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаною заявою, в якій просить суд винести додаткове рішення щодо вирішення питання про судові витрати.
Заява обґрунтована тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.06.2024 частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості. У зв`язку з розглядом вказаної справи відповідач поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн., які просить стягнути на його користь
Крім того, в позовній заяві представником позивача також було заявлено вимоги про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 грн., які при ухваленні рішення не вирішено.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Сторони в судові засідання не з`явились, про час та місце розгляду повідомлялись у встановленому порядку.
Інших заяв на адресу суду не надходило.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Вказаним рішенням питання про судові витрати на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось.
Згідно з п. 1, 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення та, якщо не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Судом встановлено, що разом з позовом представником позивача надано докази на підтвердження розміру витрат на правову допомогу, а саме:
1) договір про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10.07.2023 між ТОВ «ФК «Фінтраст» та адвокатом Столітнім М.М., відповідно п.п. 1.1 якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором;
2) звіт про надання правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10.07.2023, складений 26.12.2023 на суму 10 000 грн.;
3) рахунок на оплату по замовленню № 167/25/12 від 25.12.2023 на сум 10 000 грн.;
4) платіжна інструкція № 2449 від 26.12.2023 про оплату ТОВ ФК «Фінтраст Україна» адвокату ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 10 000 грн. по замовленню № 167/25/12;
5) свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9422/10 від 18.09.2020.
Так, вказані документи підтверджують, що сторона позивача в межах розгляду даної справи понесла судові витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
Заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат направлена на адресу суду через систему «Електронний суд» 17.06.2024, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду від 13.06.2024.
На підтвердження витрат на правничу допомогу представником відповідача надано:
3) ордер серії АІ № 1567491 від 13.03.2024 на надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Семенютою Р.А.
Отже, розподіляючи витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази подані представниками сторін, є підставою для вирішенням судом по суті питання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно з положеннями ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати.
В силу вимог п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до положень ч. 4, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, то в суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18.
Відповідно до позиції, зазначеній в постанові Касаційного господарського суду від 23.02.2021 по справі № 922/2503/20, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Отже, судом встановлено, що під час розгляду даної справи у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області зі сторони позивача були понесені та заявлені до стягнення судові витрати на правничу допомогу адвоката Столітнього М.М. в розмірі 10 000 грн. та зі сторони відповідача в розмірі 5 000 грн.
При цьому, визначаючи суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на заперечення представника відповідача щодо розміру судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу з урахуванням таких витрат відповідача та часткового задоволення позову, при цьому суд також враховує незначну складність справи, ціну позову, обсяг наданої адвокатом позивача правової допомоги в даній справі, а також велику кількість подібних позовів в провадженні суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд також вважає за необхідне застосувати правило ч. 10 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якого, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судові витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 грн.
Керуючись ст. 2, 4, 81, 133, 137, 141, 264, 265, 270, 354 ЦПК України, суд
Заяви адвокатів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення витрат на правову допомогу - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000 грн.
В іншій частині вимог - відмовити.
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Київського апеляційного суду. Оскільки в судовому засіданні підписано лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 02.07.2024.

Суддя А. Ю. Цуранов