У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.04.2024 Справа №607/13185/23 Провадження №2-др/607/26/24

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М.,

з участю секретаря судового засідання Гоцик І.О., представника позивача-відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі заяву представника позивача-відповідача про приєднання доказів та ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_5 , про визнання таким що втратив право користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у цій справі від 14 березня 2024 року суд ухвалив позов ОСОБА_2 задовольнити частково. Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1 . В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 відмовити. Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 задовольнити частково. Усунути перешкоди ОСОБА_4 в користуванні жилим приміщенням по АДРЕСА_1 , шляхом її вселення у вказане житло. Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_4 перешкод в користуванні жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 відмовити.

На адресу суду 19 березня 2024 року надійшла заява представника позивача-відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій представник відповідача-позивача просить долучити до матеріалів справи докази про правову допомогу та стягнути судові витрати.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 підтримав заяву.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися.

Розглянувши заяву, суд доходить такого висновку.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Крім того, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

Отже, у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10.01.2024 у справі № 285/5547/21.

За загальним правилом, питання про стягнення таких витрат має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви «про це» до закінчення судових дебатів. Проте, підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині. Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Такі висновки викладені у постанов Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі №600/752/22-а.

Дослідивши вказані процесуальні документи, судом встановлено, що представник ОСОБА_2 до закінчення судових дебатів повідомив про те, що докази понесення судових витрат надасть протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Рішення суду було ухвалене 14 березня 2024 року, про що свідчить вступна та резолютивна частина, а отже, строк подання доказів понесення судових витрат ОСОБА_2 сплинув 19 березня 2024 року. Разом з тим, із заявою про ухвалення додаткового рішення представник ОСОБА_2 звернувся 02.04.2024 .

Суд вважає, що покликання на те, що ОСОБА_2 не був присутнім під час проголошення рішення суду, не є поважною причиною для поновлення строку подання доказів судових витрат, оскільки ОСОБА_2 та його представник були присутні в останньому судовому засіданні, брали участь в судових дебетах, а тому, знали про вихід суду до нарадчої кімнати для прийняття рішення.

Суд також відхиляє вказівку представника позивача-відповідача, як на підставу поновлення строку, час виготовлення повного тексту судового рішення, оскільки, як видно із тексту договору та акту виконаних робіт, розмір правової допомоги не залежав від результату розгляду справи чи мотивів судового рішення.

Більше того, подана заява не містить обґрунтування поважності причин неподання таких доказів до ухвалення судом рішення у справі, а докази, а саме - долучений договір про надання правової допомоги та додатковий договір датовані липнем та жовтнем 2023 року. Акт виконаних робіт був складений 15 березня 2024 року, тобто не існував на момент розгляду справи судом, а тому не може братися до уваги. (Такі висновки викладені у постанов Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі №600/752/22-а.).

Тому, суд доходить висновку, що заява про приєднання доказів про понесені судові витрати на правову допомогу подана поза межами встановленого процесуального строку, суд відмовляє в поновленні строку її подання, а тому повинна бути залишена без розгляду в силу частини восьмої статті 141 ЦПК України.

Зважаючи на те, що заява про приєднання доказів про понесення судових витрат залишена без розгляду, а отже докази понесення судових витрат на правову допомогу не можуть досліджуватися судом, а тому відсутні підстави, передбачені частиною першою статті 270 ЦПК України для винесення додаткового рішення.

Отже, у задоволенні заяви представника відповідача-позивача ОСОБА_4 про винесення додаткового рішення слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 142, 220 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без розгляду клопотання представника позивача-відповідача ОСОБА_2 про приєднання доказів понесення судових витрат.

У прийнятті додаткового рішення про стягнення судових витрат за заявою представника позивача-відповідача ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Якщо ухвала суду не була вручена у день її складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя В. М. Позняк