Номер провадження 2/243/2272/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Чернікової Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29-к «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача адвокат СТОЛЯР Оксана Миколаївна, до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, яку обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Арвада, округ Джефферсон, штат Колорадо, США, померла його мати, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач з метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 звернувся до Третьої ЛДНК Львівської області. Згідно з відповіддю відповідача на запит нотаріуса було зазначено, що недоотримана пенсія ОСОБА_3 за період з 14.06.2020 по 30.11.2022 склала 117 200,08 грн. Тобто, розрахунок був зроблений за останні три роки з моменту звернення спадкоємця за недоотриманою пенсією. Також, відповідач на звернення позивача повідомив, що за період з 01.03.2018 року по листопад 2022 року пенсія ОСОБА_3 не нараховувалась та не виплачувалась. Позивач отримав свідоцтво про право на спадщину від 12 липня 2024 року за законом на 1/2 частку спадкового майна, а саме, недоотриману за життя пенсію ОСОБА_3 за період з 14 червня 2020 року по 30 листопада 2022 року в сумі 117 200,08 грн. Виплати грошових коштів у розмірі, зазначеному у свідоцтві про право на спадщину відповідачем на користь позивача здійснено не було. Причини не нарахування пенсії ОСОБА_3 у період з 01.03.2018 по 13.06.2020 позивачу невідомі. Позивач зазначає, що невиплачена пенсія його матері становить 227 000 грн., що становить спадкову масу та має бути виплачена.

Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на недоотримані за життя пенсійні виплати в сумі 113 500 грн., стягнути з відповідача на свою користь вказані недоотримані пенсійні виплати в сумі 113 500 грн. та стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач, ОСОБА_2 , та представник позивача адвокат Столяр О.М., яка діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги серії ВС №1313719 від 30 вересня 2024 року, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали заяву про розгляд справи без їхньої участі, позов просили задовольнити.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Метка Ю.С., яка діє на підставі довіреності від 21 листопада 2023 року, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що заперечує проти позовних вимог позивача з огляду на наступне.

За матеріалами електронної пенсійної справи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувала на обліку Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Дружківка (далі - Головне управління) як внутрішньо переміщена особа та отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону № 1058. Виплата пенсії проведена по 28.02.2018. З 01.03.2018 виплата пенсії ОСОБА_3 припинена на підставі статті 12 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». ОСОБА_3 особисто за життя до органів Пенсійного фонду України за поновленням виплати пенсії не зверталася. Пенсійна справа знята з обліку з 01.12.2022 у зв`язку зі смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_4 . Для надання відповіді на лист державного нотаріуса Третьої львівської державної нотаріальної контори Львівської області Станкевич В.М. (далі - Нотаріус) Головним управлінням проведено розрахунок сум недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 та в липні 2023 року надіслана довідка Нотаріусу про суму недоотриманої пенсії в розмірі 117 200,08 грн. за період з 14.06.2020 по 30.11.2022 з урахуванням вимог частини першої статті 46 Закону № 1058. За даними ІКІС ПФУ: Підсистеми «Звернення» 12.07.2024 із заявою № 6501 щодо виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 звернувся ОСОБА_2 із свідоцтвом про право на спадщину на 1/2 частку спадкового майна. За результатом розгляду наданих документів нараховано ОСОБА_2 1/2 частку недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 у розмірі 34 902,61 грн. за період з 11.07.2021 по 30.11.2022 з урахуванням вимог частини першої статті 46 Закону № 1058. Зазначену суму недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 обліковано Головним управлінням та включено до переліку отримувачів виплат за минулий період станом на 1 січня 2025 року. Виплата означених коштів буде проводитись після прийняття бюджету Пенсійного фонду України на 2025 рік за умови виділення коштів та в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат відповідно до Порядку №1165. Водночас зазначено, що пенсія за життя ОСОБА_4 за період з 01.03.2018 по 10.07.2021 не нараховувалась.

В зв`язку з викладеним, відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до свідоцтва про смерть, реєстраційний номер штату НОМЕР_1 , виданого 30 листопада 2022 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Арвада, округ Джефферсон, штат Колорадо, США.

12 липня 2024 року державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори Львівської області Станкевич В.М. видане ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається, зокрема, з невиплаченої ПФУ та недоотриманої спадкодавцем пенсії за період з 14 червня 2020 року по 30 листопада 2022 року в сумі 117 200,08 грн., що належала спадкодавцю на підставі повідомлення №0500-0207-8/58234, виданого ГУПФУ в Донецькій області 06 липня 2023 року.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 12 липня 2024 року №77636424, загальна вартість успадкованого ОСОБА_2 майна у виді 1/2 частки невиплаченої ПФУ та недоотриманої спадкодавцем пенсії за період з 14 червня 2020 року по 30 листопада 2022 року становить 58 600,04 грн.

Відповідно до рішення Головного управління ПФУ в Донецькій області П/С №98 від 02 серпня 2024 року, ОСОБА_2 12 липня 2024 року подав заяву №6501 про виплату недоотриманої пенсії за правом свідоцтва про спадщину за законом від 12 липня 2024 року серія НТЕ №569731 за померлу ОСОБА_3 . Головним управлінням ПФУ в Донецькій області заяву відпрацьовано 29 липня 2024 року та сформовано разове доручення на виплату недоотриманої пенсії. Сума недоотриманої пенсії ОСОБА_3 за період з 11 липня 2021 року по 30 листопада 2022 року у розмірі 34 902,61 грн. розрахована відповідно до ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії), де датою звернення за отриманням пенсії є день звернення 12 липня 2024 року спадкоємця ОСОБА_2 з усіма необхідними документами, облікована Головним управлінням та включена до переліку отримувачів пенсій на виконання Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до п. 1 ч.1 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого постановою КМУ від 10.11.2021 №1165, станом на 01 січня 2025 року. Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за минулий період, у тому числі нарахованих на виконання рішень суду, що набрали законної сили, буде визначена у бюджеті ПФУ на 2025 рік після його затвердження. За результатами розгляду заяви від 15 липня 2024 року №5115 та поданих документів прийнято рішення щодо відмови ОСОБА_2 в оформленні та виплату недоотриманої суми пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , оскільки зазначені суми пенсії ОСОБА_3 за минулий період обліковані Головним управлінням та включені до переліку отримувачів станом на 1 січня 2025 року.

Відповідачем до відзиву додано інформацію з автоматизованої системи нарахування пенсії (Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України щодо ОСОБА_3 , з періодом нарахувань з березня 2018 року по листопад 2022 року, де зазначено, що за період з березня 2018 року по листопад 2022 року призначено пенсію в загальному розмірі 188 305,80 грн., за період з березня 2018 року по червень 2021 року пенсія не нараховувалась та не виплачувалась.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь недоотриману пенсію ОСОБА_3 за період з моменту припинення виплати пенсії 01 березня 2018 року і до дня смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В липні 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області надано державному нотаріусу Третьої львівської державної нотаріальної контори Львівської області Станкевич В.М. довідку про суму недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 на суму 117 200,08 грн. за період з 14 червня 2020 року по 30 листопада 2022 року з урахуванням вимог ст.46 Закону №1058, на підставі чого нотаріусом було видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на 1/2 частку вказаної суми.

12 липня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонерки ОСОБА_3 , але йому було нараховано недоотриману пенсію в розмірі 34 902,61 грн. за період з 11 липня 2021 року по 30 листопада 2022 року з урахуванням вимог частини першої статті 46 Закону № 1058.

При наданні відповіді нотаріусу щодо недоотриманої пенсії ОСОБА_3 відповідачем було зменшено розмір пенсії, обмеживши її трирічним строком звернення за ст.46 Закону №1058. Внаслідок цього нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку недоотриманої пенсії в сумі 117 200,08 грн. А після звернення позивача до відповідача за виплатою вказаної суми на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом вказану суму було повторно перераховано за ст.46 Закону №1058 та зменшено до 34 902,61 грн. Жодних виплат позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом не проведено.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що:

- цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, позивач успадкував належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.

Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна.

Свідоцтво про право на спадщину за законом від 12 липня 2024 року, видане державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори Львівської області Станкевич В.М., у якому зазначено, що спадщина складається з недоотриманих пенсійних коштів у розмірі 117 200,08 грн., не оспорено та є чинним, а тому відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у виплаті пенсії спадкодавця спадкоємцю є безпідставною.

Згідно пп. 2.26 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається Свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, Свідоцтво про смерть, Свідоцтво про право на спадщину.

Як зазначалось вище при оформленні прав на недоотриману пенсію після померлого пенсіонера, спадкоємцям з-поміж інших документів необхідно подати до органу, що призначає пенсію, Свідоцтво про право на спадщину та документ, що посвідчує особу заявника.

Свідоцтво про право на спадщину за законом є правовстановлюючим документом та з його отриманням позивач набув всіх прав і обов`язків спадкоємця, а отже право власності, якого він набув, є правом спадкоємця на успадковане майно, й має відмінний за характером від процедури отримання членами сім`ї померлого пенсіонера сум недоодержаної пенсії.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою ст. 16 Цивільного Кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 звернувся до відповідача з заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, але не отримав 1/2 частку від суми пенсії, яка увійшла у спадщину, суд прийшов до переконання, що відповідач неправомірно не виплачує позивачу успадковані ним суми пенсії після смерті спадкодавця.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 в частині виплати недоотриманої пенсії в розмірі 58 600,04 грн. (1/2 частка від 117 200,08 грн., оскільки позивач є спадкоємцем 1/2 частки спадщини) підлягають задоволенню, оскільки останній успадкував належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача недоотриманої пенсії спадкодавця за період з 01 березня 2018 року по 13 червня 2020 року суд зазначає наступне.

Відповідачем було надано інформацію з автоматизованої системи нарахування пенсії (Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України щодо ОСОБА_3 , з періодом нарахувань з березня 2018 року по листопад 2022 року, де зазначено, що за період з березня 2018 року по листопад 2022 року призначено пенсію в загальному розмірі 188 305,80 грн. Оскільки до свідоцтва про право на спадщину увійшла сума недоотриманої пенсії за період з 14 червня 2020 року по 30 листопада 2022 року в розмірі 117 200,08 грн., таким чином залишок недоотриманої пенсії спадкодавця, призначеної їй за життя, складає 71 105,72 грн.

Судом встановлено, що виплату пенсії ОСОБА_3 відповідачем було припинено з 01 березня 2018 року на підставі статті 12 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», та ОСОБА_3 особисто за життя до органів Пенсійного фонду України за поновленням виплати пенсії не зверталася.

Суд зазначає, що положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Тлумачення ст. 1218, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавство допускає спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії.

Посилання відповідача на те, що померла ОСОБА_3 за життя не виявила бажання поновити їй пенсію та не зверталася з відповідною заявою до відповідача і пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Жодним законом України не визначено такої підстави для припинення пенсії, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18) та у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18) зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Припинення виплати пенсії за життя спадкодавця з підстав, пов`язаних з не підтвердженням перебування на обліку як внутрішньо переміщеної особи не передбачено жодним Законом, отже спадкодавець ОСОБА_3 мала право на нарахування та виплату пенсії за весь період з 01 березня 2018 року по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 незалежно від звернення до відповідача та надання чи не надання довідки внутрішньо переміщеної особи.

Право на такі виплати у спадкодавця зберігається, і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання безпідставно не нарахованої відповідачем пенсії у порядку спадкування за законом.

Подібні правові висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20), де надано правовий висновок, у якому зазначено, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

З наданої відповідачем інформації встановлено, що з березня 2018 року по листопад 2022 року пенсія ОСОБА_3 призначалась, проте не виплачувалась. Частина призначених пенсійних виплат увійшла до свідоцтва про право на спадщину за законом та склала 117 200,08 грн., загалом за весь період з березня 2018 року по листопад 2022 року спадкодавцю призначено пенсійних виплат на суму 188 305,80 грн., залишок пенсійних виплат, який не увійшов до свідоцтва про право на спадщину, становить 71 105,72 грн. Оскільки позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем 1/2 частини спадщини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на його користь недоотримані пенсійні виплати за період з 01 березня 2018 року по 13 червня 2020 року в сумі 35 552,86 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача недоотриману пенсію після ОСОБА_3 в розмірі 58 600,04 грн. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 липня 2024 року та недоотриману пенсію в сумі 35 552,86 грн. за період з 01 березня 2018 року по 13 червня 2020 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п/п 1,2 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2024 року складає 3028,00 грн.

Таким чином, розмір судового збору за подання даної позовної заяви становить 1 211,20 грн.

Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення недоотриманої пенсії в загальному розмірі 94 152,90 грн./58 600,04 + 35 552,86/.

Процентне співвідношення задоволених вимог про стягнення недоотриманої пенсії становить 82,95 % ((94 152,90 грн. - задоволені вимоги) / (113 500,00 грн. - заявлені позовні вимоги )*100%), тому судовий збір за вимоги майнового характеру становить 1 004,69 грн. (1 211,20 грн. * 82,95%).

Оскільки позивачем не надано документів на підтвердження понесених витрат по сплаті судового збору, то, враховуючи часткове задоволення позову, судовий збір в розмірі 1 004,69 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.15,16,25,328,1216,1217, 1218, 1227,1261 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача адвокат СТОЛЯР Оксана Миколаївна, до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на недоотриману пенсію за період з 01 березня 2018 року по 13 червня 2020 року в розмірі 35 552,86 грн. (тридцять п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят дві грн. 86 коп.).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , грошові кошти в порядку спадкування за законом у виді недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 липня 2024 року в розмірі 58 600,04 грн. (п`ятдесят вісім тисяч шістсот грн. 04 коп.), недоотриману пенсію за період з 01 березня 2018 року по 13 червня 2020 року в розмірі 35 552,86 грн. (тридцять п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят дві грн. 86 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3 на користь держави на рахунок UA0026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), , Код класифікації доходів бюджету: 22030106, судовий збір в розмірі 1 004,69 грн. (одна тисяча чотири грн. 69 коп.).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повне судове рішення складено 30 грудня 2024 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Т.А. Хаустова