УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

2 липня 2024 року м. Мукачево Справа №303/5550/24

2-о/303/310/24

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши матеріали

за заявою ОСОБА_1

заінтересовані особи: (1) ОСОБА_2 ;

(2) приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Переста Я.О.

про встановлення факту не проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в порядку окремого провадження, просить суд встановити юридичний факт відносно того, що ОСОБА_2 , постійно (на час відкриття спадщини), тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживав зі спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (надалі Квартира).

Необхідність встановлення вищевказаного факту обґрунтовується доводами про те, що заявник та заінтересована особи (1) є спадкоємцями за заповітом та за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3 . Спадкову масу складає Квартира за вищезазначеною адресою. Заявник реалізував свої спадкові права внаслідок чого отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частку Квартири. В свою чергу, іншу частку Квартири мав би успадкувати ОСОБА_2 , який є братом заявника, однак останній не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а відтак не прийняв її.

Поряд з цим, у постанові про відмову у видачі свідоцтва на спадщину від 25.06.2021 року нотаріусом було зазначено, що видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 на 1/2 частку Квартири, після смерті його матері - ОСОБА_3 є неможливою у зв`язку з тим, що частка Квартири померлої була заповідана нею за заповітом ОСОБА_2 , який спадщину фактично прийняв, так як на день смерті спадкодавці 27 лютого 2019 року був зареєстрований разом з померлою.

У переданій на розгляд суду заяві заявник посилається на те, що його брат виїхав закордон на постійне місце проживання, а тому не проживав з матір`ю на час відкриття спадщини.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд виходить з того, що згідно зі ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

В свою чергу, частиною другою вищевказаної статті передбачено, що судочинство здійснюється в порядку наказного, позовного та окремого провадження.

За визначенням, яке міститься в частині першій ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтереси особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорювальних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб (частини третя та четверта ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України).

Головною відмінністю окремого провадження від інших процесуально правових інститутів захисту порушеного права є відсутність спору про право, адже суд лише засвідчує наявність факту, а не вирішує спірні відносини, оскільки особа, яка має будь-яке право, не може його здійснити через те, що факти, які це право підтверджують, не є очевидними і потребують перевірки та підтвердження відповідними доказами.

Відповідно до ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

В п.п. 1, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що в порядку окремого справдження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Фактичний аналіз змісту заяви та доданих до неї документів, не дає суду достатніх правових підстав для висновку про безспірність обставин, які просить встановити заявник, оскільки в ній вбачається спір про право, так як рішення за результатами судового розгляду справи може вплинути на права та охоронювані законом інтереси іншого спадкоємця, що потребує судового дослідження в порядку позовного провадження.

По відношенню до цього слід зазначити, що відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

З матеріалів заяви вбачається, що померла заповіла Квартиру заявнику та його брату ОСОБА_2 . Таким чином, заявник просить встановити факт, наявність якого безпосередньо впливає на спадкові права спадкоємця ОСОБА_2 .

Метою подання даної заяви є усунення заінтересованої особи (1) від спадкування з підстав його не проживанням зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та надання заявнику можливості успадкувати більшу частину спадкового майна, що вказує на наявність спору про право на спадкування між заявником та ОСОБА_2 , який зазначений в якості заінтересованої особи.

За таких обставин, заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки наявним є спір про право.

Таким чином, у відкритті окремого провадження за заявою ОСОБА_1 слід відмовити.

Поряд з цим, суд роз`яснює заявнику його право на звернення до суду з позовом в порядку позовного провадження для вирішення спору про спадкування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 186, 293, 315 Цивільного процесуального кодексу України

УХВАЛИВ:

1. У відкритті окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Переста Я.О. про встановлення факту не проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

3. На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

4. Ухвала суду складена та підписана 02.07.2024.

Суддя В.В. Кость