Провадження № 2/185/3911/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2023 року ТОВ "Фінансова компанія «Профіт Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просило суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 26 471,06 грн, а також судові витрати по справі: судовий збір у розмірі 2 684,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилався на те, що 09 березня 2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Z72.459.70189. Відповідно до пунктів 1.1., 1.2, 1.3, 1.4 кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби у розмірі 11020,00 грн, строком на 12 місяців. За користування кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 0,0100% річних від залишкової суми кредиту. За обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі 3,9999% від початкової суми кредиту. Нарахування процентів здійснюється 2 рази на місяць, а плата за кредитне обслуговування нараховується щомісяця, до дати сплати щомісячного внеску. Графік щомісячних платежів Позичальника за цим договором в розрізі сум погашення кредиту, процентів і плати за кредитне обслуговування є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.3). Банк має право стягнути з Позичальника пеню (штрафні санкції), що нараховуються за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредиту) в розмірі 0,15% - в період прострочення оплати від 1 до 60 днів та 0,65% - в період прострочення оплати з 61 дня та по день повного погашення боргу за цим договором (п. 2.4). Цей договір вступає в силу з дня його підписання сторонами та діє до 09.03.2018 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п. 4.2). Згідно довідки-розрахунку ОСОБА_1 за кредитним договором № Z72.459.70189 від 09 березня 2017 року, станом на 03.12.2020 року, має загальну заборгованість у розмірі 22 449,59 грн, яка складається з: 5 416,99 грн заборгованість за основним боргом; 1 203,40 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 15 829,20 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями. У подальшому, 03 грудня 2020 року АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ "Фінансова компанія «Профіт Капітал» право вимоги за договором факторингу № 12/90 в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, які визначені в реєстрі боржників, в тому числі, за зобов`язаннями ОСОБА_1 , за кредитним договором № Z72.459.70189 від 09 березня 2017 року, у загальному розмірі 22 449,59 грн. До наступного часу відповідачка не виконала свого обов`язку щодо повернення наданих їй кредитних коштів, що й стало підставою для звернення позивача до суду. Крім того, у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, позивач, в порядку ст. 625 ЦК України, здійснив нарахування 3% річних та інфляційних витрат на суму заборгованості в розмірі 22 449,59 грн, які становлять: 6 826,49 грн заборгованість 3% річних за користування кредитом; 3194,98 грн заборгованість за інфляційними втратами. Таким чином, ОСОБА_1 перед ТОВ "Фінансова компанія «Профіт Капітал», станом на 23.02.2022 року, включаючи тіло кредиту, проценти, 3% річних та інфляційні втрати, має непогашену заборгованість у розмірі 26 471,06 грн, за кредитним договором № Z72.459.70189 від 09 березня 2017 року. Відповідачка не виконала свого обов`язку щодо повернення наданих кредитних коштів, що й стало підставою звернення до суду.

29 січня 2024 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області було ухвалене заочне рішення по цивільній справі № 185/12959/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Профіт Капітал» задоволені, а саме: стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Профіт Капітал», , заборгованість за кредитним договором № Z72.459.70189 від 09 березня 2017 року, станом на 23.02.2022 року, у розмірі 26 471 (двадцять шість тисяч чотириста сімдесят одна) грн 06 коп., яка складається з: 5 416,99 грн заборгованість за основним боргом; 1 203,40 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 15 829,20 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями; 6 826,49 грн 3% річних на суму боргу; 3194,98 грн інфляційне збільшення боргу; стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Профіт Капітал», , понесені судові витрати по справі, а саме: суму сплаченого судового збору у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 (сім тисяч) грн 00 коп.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду дніпропетровської області від 09 липня 2024 року скасоване заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2024 року по цивільній справі № 185/12959/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, розгляд справи призначено справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Не погодившись з позовом, у порядку ст. 178 ЦПК України, представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Остапулею Н.П. було подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту яких представник відповідача зазначила, що позивачем неправомірно заявлено вимогу про стягнення з відповідача комісії у розмірі 15 829,20 грн та наполягала на нікчемності пункту 1.4 кредитного договору, яким передбачено сплату комісії, тобто плату за обслуговування банком кредитної заборгованості. У зв`язку з нікчемністю пункту 1.4 кредитного договору, розмір заборгованості за кредитним договором № Z72.459.70189 від 09 березня 2017 року складає 6 620,39 грн, а саме: 5 416,99 грн заборгованість за основним боргом; 1 203,40 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Тому, 3% річних за користування кредитом за період з 03.12.2020 по 31.12.2020 складають 241,64 грн, інфляційні втрати за період з 03.12.2020 по 31.12.2020 складають 341,64 грн. Крім того, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Жилкою Л.М. в рамках виконавчого провадження № 74861747 з примусового виконання виконавчого листа № 185/12959/23, виданого 20.03.2024 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, станом на 15.07.2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Профіт Капітал» 6 591,93 грн. Тому, враховуючи вже стягнуту суму заборгованості, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню залишок заборгованості за кредитним договором в розмірі 611,74 грн., витрати на правничу допомогу та судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача, позовні вимоги визнає частково, відповідно до позиції, викладеної у відзиві.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 09 березня 2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Z72.459.70189.

Відповідно до пунктів 1.1., 1.2, 1.3, 1.4 кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби у розмірі 11020,00 грн, строком на 12 місяців. За користування кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 0,0100% річних від залишкової суми кредиту. За обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі 3,9999% від початкової суми кредиту. Нарахування процентів здійснюється 2 рази на місяць, а плата за кредитне обслуговування нараховується щомісяця, до дати сплати щомісячного внеску. Графік щомісячних платежів Позичальника за цим договором в розрізі сум погашення кредиту, процентів і плати за кредитне обслуговування є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.3). Банк має право стягнути з Позичальника пеню (штрафні санкції), що нараховуються за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредиту) в розмірі 0,15% - в період прострочення оплати від 1 до 60 днів та 0,65% - в період прострочення оплати з 61 дня та по день повного погашення боргу за цим договором (п. 2.4). Цей договір вступає в силу з дня його підписання сторонами та діє до 09.03.2018 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п. 4.2).

Згідно довідки-розрахунку, наданої АТ «Ідея Банк», станом на 03.12.2020 року, ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № Z72.459.70189 від 09 березня 2017 року, в розмірі 22 449,59 грн, яка складається з: 5 416,99 грн заборгованість за основним боргом; 1 203,40 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 15 829,20 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями.

У подальшому, 03 грудня 2020 року АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ "Фінансова компанія «Профіт Капітал» право вимоги за договором факторингу № 12/90 в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, які визначені в реєстрі боржників, в тому числі, за зобов`язаннями ОСОБА_1 , за кредитним договором № Z72.459.70189 від 09 березня 2017 року, у загальному розміру 22 449,59 грн.

Крім того, у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, позивач, в порядку ст. 625 ЦК України, здійснив нарахування 3% річних та інфляційних витрат на суму заборгованості в розмірі 22 449,59 грн, які становлять: 6 826,49 грн заборгованість 3% річних за користування кредитом; 3194,98 грн заборгованість за інфляційними втратами.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Представник відповідача у відзиві наголошує на тому, що позивачем неправомірно заявлено вимогу про стягнення з відповідача комісії у розмірі 15 829,20 грн та наполягав на нікчемності пункту 1.4 кредитного договору, яким передбачено сплату комісії, тобто плату за обслуговування банком кредитної заборгованості.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі №183/2122/15 зробив висновок про те, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 2 жовтня 2019 року по справі №740/4328/14.

Згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 6 вересня 2017 року у справі №6-2071цс16.

З урахуванням вимог ст.ст. 549-552, 625, 1046, 1048, 1050 ЦК України, належить зробити висновок, що наслідками укладення договору позики є: зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві суму грошових коштів (суму позики); одержання позикодавцем від позичальника процентів від суми позики; сплата позичальником позикодавцю інфляційних втрат за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми; сплату позичальником позикодавцю неустойки (штрафу, пені) у разі порушення боржником зобов`язання.

Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд приходить до висновку, що положення договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями у розмірі 15 829,20 грн.

Таким чином, розмір заборгованості за кредитним договором № Z72.459.70189 від 09 березня 2017 року складає 6 620,39 грн, а саме: 5 416,99 грн заборгованість за основним боргом; 1 203,40 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками.

У зв`язку з зазначеним 3% річних за користування кредитом за період з 03.12.2020 по 31.12.2020 складають 241,64 грн з розрахунку:

1) з 03.12.2020 по 31.12.2020 29 днів, 6 620,39 : 366 х 29 : 100 х 3 = 15,73 грн;

2) з 01.01.2021 по 31.12.2021 - 365 днів, 6 620,39 : 365 х 365 : 100 х 3 = 198,61 грн;

3) з 01.01.2022 по 23.02.2022 54 дні, 6 620,39 : 365 х 54 : 100 х 3 = 29,38 грн;

Всього: 15,73 + 198,61 + 29,38 = 241,64 грн.

Інфляційні втрати за період з 03.12.2020 по 31.12.2020 складають 341,64 грн з розрахунку:

індекси інфляції: грудень 2020 року - 100,90%, річний за 2021 рік 110,00%, січень 2022 101,30%, лютий 2022 року 101,60%. Сукупно 114,23%. 6620,39 : 100 х 114,23 6620,39 = 7562 6620 = 341,64 грн.

Таким чином, заборгованість за кредитним договором № Z72.459.70189 від 09 березня 2017 року, станом на 23.02.2022 року, становить 7 203,67 грн, яка складається з наступного: 5 416,99 грн - заборгованість за основним боргом; 1 203,40 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 241,64 грн - 3% річних на суму боргу 341,64 грн. інфляційні втрати.

Крім того, згідно відповіді приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Жилки Л.М. від 15.07.2024 за № 01.29/16554, вбачається, що у виконавчому провадженні № 74861747 з примусового виконання виконавчого листа № 185/12959/23, виданого 20.03.2024 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованості за кредитним договором № Z72.459.70189 від 09 березня 2017 року, станом на 15.07.2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Профіт Капітал» 6 591,93 грн.

Тому, враховуючи вже стягнуту суму заборгованості, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню залишок заборгованості за кредитним договором в розмірі 611,74 грн (7 203,67 6 591,93 = 611,74).

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі статтею 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначені положення застосовуються і до розгляду справ в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи.

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Відповідно до платіжної інструкції № 10735 від 05.09.2023 року позивач, за подачу позовної заяви, сплатив судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача є адвокат Мартиненко Володимир Володимирович, який, відповідно наказу № ПД000000002 від 13 серпня 2021 року, прийнятий на роботу з 16.08.2021 року до АО «Правовий діалог».

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 28 вересня 2021 року між ТОВ "Фінансова компанія «Профіт Капітал» та АО «Правовий діалог» укладений договір № 28092021-1 року про надання правової допомоги, а також додаткова угода № 6 від 12.06.2023 року до зазначеного договору, якою доповнено п. 3.1 Договору, підпунктом 3.1.5, відповідно до якого, фіксована винагорода Об`єднання за проведення консультації з клієнтом, здійснення вивчення документів та підготовлення проекту позовної заяви для направлення до суду однієї позовної заяви, згідно реєстру боржників, складає 7 000,00 грн.

Відповідно до акту № 16 від 12 червня 2023 року прийому-передачі боржників, серед яких значиться ОСОБА_1 із загальною сумою заборгованості 22449,59 грн, від ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до АО «Правовий діалог» передана інформація, яка містить комерційну тайну.

На підтвердження наданих та прийнятих послуг з професійної правової допомоги між ТОВ "Фінансова компанія «Профіт Капітал» та АО «Правовий діалог», представником позивача наданий акт № 1 від 11 вересня 2023 року про прийому-передачі цих послуг за вищевказаними договорами з якого вбачається, що відносно боржника ОСОБА_1 вартість наданих послуг за складання та подання позовної заяви до суду склала 7 000,00 грн.

Суд звертає увагу на те, що в постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц, від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 зроблено правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (стаття 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Також у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом позивача послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у Постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та Постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 686/5088/20 вказано про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу та судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зокрема, зазначено: «Водночас суд першої інстанції помилково не застосував норми статті 141 ЦПК України, згідно з якою судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та стягнув у повному обсязі з відповідача суму витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у суді першої інстанції, тоді як, з урахуванням того, що позов ОСОБА_1 задоволено частково, мав стягнути такі витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог … Також з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеним позовним вимогам підлягає стягненню судовий збір у розмірі 825,67 грн (98,2 % від 840,80 грн)».

Враховуючи вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи, пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 1 904,70 грн з наступного розрахунку: 7 203,67 грн розмір заборгованості за кредитним договором без урахування сплачених при примусовому виконанню сум, що складає 27,21 % від позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню 27,21 % від понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, що дорівнює 1 904,7 грн (7 000 : 100 х 27,21 = 1 904,7).

Крім того, відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам підлягає стягненню судовий збір у розмірі 730,32 грн (2 684 : 100 х 27,21 = 730,32).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Профіт Капітал», , заборгованість за кредитним договором № Z72.459.70189 від 09 березня 2017 року, станом на 23.02.2022 року, у розмірі 611 (шістсот одинадцять) грн 74 коп.

В іншій частині позовних відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Профіт Капітал», , понесені судові витрати по справі, а саме: суму сплаченого судового збору у розмірі 730 (сімсот тридцять) грн 32 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 904 (одна тисяча дев`ятсот чотири) грн 70 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Профіт Капітал», місцезнаходження: м. Київ, вул. Набережно-Лугова, буд. 8, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 39992082.

Відповідач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Суддя В.М. Бондаренко