Справа №345/6591/24
Провадження № 2/345/1740/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.12.2024 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Онушканича В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу без виклику сторін та без проведення судового засідання справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. З відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у шлюбі в сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням суду від 06.05.2019 року шлюб між сторонами було розірвано.

02.05.2018 року Калуським міськрайонним судом видано судовий наказ, яким зобов`язано стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхніх дітей: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Позивачка зазначає, що на даний час вищезазначений розмір аліментів є мінімально можливим, який встановлений законодавством України. Такий розмір аліментів, встановлений судовим наказом, не є достатнім для забезпечення їхнього гармонійного розвитку, оскільки у зв`язку із інфляційними процесами, суттєвим подорожчанням речей першого вжитку та продуктів харчування, витрати на утримання дітей суттєво зросли. Їхні з відповідачем діти: син ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4 на даний час перебувають на повному утриманні позивачки. Відповідач достатніх коштів на утримання та забезпечення дітей не надає, незважаючи на те, що діти зростають, відвідують репетиторів та гуртки, а тому потребують відповідного харчування та забезпечення.

Відповідач є фізично здоровою та матеріально забезпеченою особою, проходить в службу в ЗСУ, відповідно має достатній та стабільний дохід. А тому відповідач має можливість і, відповідно до закону, обов`язок сплачувати належний та достатній розмір аліментів на утримання дітей, проте добровільно цього не робить. Тому позивачка змушена звернутися до суду та просить змінити спосіб та розмір стягнення аліментів, саме стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менша 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідач подав відзив на позовну заяву. Вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. Твердження позивачки про те, що діти потребують матеріальних витрат та перебувають на її повному утриманні не відповідають дійсності, оскільки він жодним чином не припинив спілкуватися з дітьми. Окрім того, він систематично бере участь в їх матеріальному забезпеченні. Відповідач наголошує, що він постійно пересилав і продовжує пересилати кошти дітям для забезпечення їх необхідними речами.

Також відповідач зазначає, що розмір аліментів, про стягнення яких просить позивачка, є необґрунтованим. Вимога про стягнення з відповідача 1/3 частини усіх видів заробітку на утримання дітей не підтверджена належними та допустимими доказами, суперечить нормам чинного законодавства. Відповідач вказує, що на даний час він перебуває у лавах ЗСУ, а тому його матеріальне забезпечення не дозволяє сплачувати аліменти в розмірі, про який просить позивачка. Відповідач втратив здоров`я, постійно витрачає кошти н лікування. Також зареєстрував шлюб і створив іншу сім`ю, якій повинен допомагати і утримувати.

Відповідач наголошує, що вимога позивачки про стягнення з нього 1/3 частини усіх видів заробітку є необґрунтовано великим, не враховує його реального матеріального становища та інші істотні обставини, що мають значення для вирішення подібного роду питань. Тому відповідач вважає необхідну, достатню для забезпечення потреб дітей суму аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо стягнення судових витрат, то просить розділити цю суму між ними порівну.

Позивачка подала відповідь на відзив. Вважає аргументи, викладені у відзиві, безпідставними. Так, сплата відповідачем аліментів в мінімально можливому розмірі є недостатньою для забезпечення гармонійного розвитку та виховання їхніх спільних дітей. Зокрема, на потреби дітей щомісячно витрати орієнтовно є наступними: на придбання продуктів харчування 10 000,00 грн., на засоби гігієни 1200,00 грн.; на ліки та вітаміни 3000,00- 5000,00 грн.; на одяг, взуття, білизну від 3 до 5 тис. грн..; на оплату комунальних послуг, зокрема, газо та електропостачання 2000,00-6000,00 грн., щомісячно, залежно від сезону.

Позивачка зазначає, що проживає одна, нової сім`ї не створила, самостійно утримує та виховує дітей, коштів катастрофічно не вистачає. На жаль, діти також часто хворіють та потребують коштів на лікування. Крім того, у зв`язку із інфляційними процесами в економіці держави на сьогоднішній день суттєво зросли ціни на продукти харчування, предмети першої необхідності та вжитку, комунальні послуги, а тому готовність відповідача сплачувати аліменти тільки в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є абсолютно недостатнім для хоча б часткового мінімального забезпечення першочергових та невідкладних потреб дітей. Тому позивачка наполягає на задоволенні своїх позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач подав заперечення. Вважає відповідь на відзив необґрунтованим. Вказує, що позивачка не надала жодних доказів, що вона здійснює утримання дітей. Сам факт спільного проживання з дітьми не може бути підставою для зміни способу стягнення аліментів. І всі кошти, які позивачка вказала у відповіді на відзив, що нібито ідуть на потреби дітей, нічим не підтверджені.

Відповідач вважає за необхідне повідомити, що діти разом із позивачкою виїхали за кордон. Відповідач з дітьми спілкується регулярно, і вони розповідають йому про своє життя. Жодних гуртків і додаткових занять діти не відвідують. Позивачка разом з дітьми оформила документи, як біженці, і отримують відповідну грошову допомогу та безкоштовне житло. Також позивачка не надала суду жодного доказу про те, що діти перебувають чи перебували на лікуванні і потребують додаткових витрат. Зазначає, що якщо позивачка «ледве зводить кінці з кінцями», то нехай дозволить дітям проживати разом із ним, він забезпечить їм належний догляд і життя. Тому відповідач просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у шлюбі в сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7) та дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).

Відповідно до ст. 51 Конституції України дитинство являється об`єктом охорони держави. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.05.2019 року шлюб між сторонами було розірвано, неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 та дочку ОСОБА_5 було залишено проживати з позивачкою (а.с. 10).

Відповідно до судового наказу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.05.2018 року було постановлено стягувати із відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття (а.с.9).

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, у зв`язку з покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення їх розміру.

При цьому, на відміну від зміни розміру аліментів (ст. 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів.

Право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених ст.182 - 184 СК України.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч. 2 ст. статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення.

При цьому суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не лише норми ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі».

В будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України (в редакції Закону №2037-V-ІІІ від 17 травня 2017 року), право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу.

Позивач скористалася своїм правом, звернувшись із позовом про зміну способу стягнення аліментів, шляхом їх присудження у частці від доходу відповідача. Суд звертає увагу, що закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Суд враховує, що відповідач перебуває на військовій службі в ЗСУ, що ним визнається. Тому, з огляду на положення ч.1 ст.82 ЦПК України, дана обставина не підлягає доказуванню. Вказане свідчить про те, що відповідач отримує відповідне грошове забезпечення, тобто має стабільний дохід, якого не мав на час ухвалення рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на поганий стан здоров`я, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження визнання його непридатним для проходження військової служби та виключення його з військового обліку. Тобто відповідач продовжує нести службу у лавах ЗСУ та отримувати відповідне грошове забезпечення.

Щодо покликання відповідача про створення ним іншої сім`ї, вказана обставина апріорі не свідчить про погіршення його матеріального становища, оскільки відповідачем не додано доказів на підтвердження утримання ним дружини ОСОБА_6 . А саме не представлено доказів, що дружина відповідача не має самостійного доходу на рівні, не нижчому прожиткового мінімуму. Тому на розмір аліментів, які стягуються з відповідача, ця обставина не впливає.

Посилання відповідача, що позивач має право на отримання від відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі, що не перевищує 50% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, а інші 50% прожиткового мінімуму має надавати сама позивачка не примаються судом до уваги. Так, безумовно, виходячи із рівності прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, вони в однаковій мірі несуть тягар утримання дитини. Законом гарантований мінімальний рівень аліментів одного з батьків на рівні, не нижчому 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак цей розмір застосовується в тих окремих випадках, коли існують об`єктивні обставини, які свідчать про неможливість стягнення аліментів у більшому розмірі. Такі об`єктивні обставини мають бути підтверджені певними доказами про стан здоров`я відповідача і витрати на лікування, про неможливість працевлаштування і обмеження щодо виконання певних видів робіт, про наявність інших утриманців і витрати на їх утримання тощо.

Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів.

Оскільки законом встановлений механізм контролю за цільовим використанням коштів, які сплачуються платником аліментів, доводи відповідача про те, що позивачка не довела розмір витрат, які вона несе на утримання дітей, суд не може визнати обгрунтованими, оскільки відповідач не позбавлений права ставити питання перед органом опіки і піклування щодо перевірки цільового витрачання аліментів.

Таким чином, оскільки дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд з урахуванням встановлених обставин по справі, вартості товарів та послуг на день вирішення спору, висновків про матеріальне становище відповідача, розміру прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку, приходить до висновку, що позов слід задоволити, змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Зміна способу стягнення аліментів зазначеним шляхом буде відповідати інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності.

В той же час суд звертає увагу, що відповідно до положень ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках,передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути також 3000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги (а.с. 13,14,15,16).

На підставі викладеного, ст.cт. 180-182,184, 192 СК України, керуючись ст.ст. 19,141, 259, 263-265 ЦПК України ,

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовця, аліменти на користь дітей: сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, шляхом їх виплати в інтересах дитини на ім`я стягувача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Стягнення аліментів у зазначеному розмірі розпочати з дня набрання рішенням законної сили і проводити до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Судовий наказ Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №345/1603/18 від 02.05.2018 року по справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей відкликати.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 грн. судового збору.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 27.12.2024року.

Суддя Володимир ОНУШКАНИЧ