Справа № 185/4200/24
Провадження № 2/185/2804/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 липня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., з участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, -

В С Т А Н О В И В

16.04.2024 позивач звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві.

Позиція позивача

Позивач посилається на те, що з 18 жовтня 2017 року по 17 вересня 2019 року працював на різних посадах у різних структурних підрозділах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», внаслідок роботи на підприємстві він втратив професійну працездатність, через що 17.09.2019 року позивача було звільнено відповідачем із займаної посади за ч.2 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я.

Позивач просить суд стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 245 000.00 грн.

Ухвалою суду від 22.04.2024 відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Заяви та клопотання відповідача

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву до суду у якій просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач пропрацював на ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» лише 2 роки, також, що позивач був ознайомлений з умовами праці, не надав довідку МСЕК де йому вперше було призначено відсоток втрати працездатності, не має підтверджень наявності факту спричинення потерпілому моральної шкоди. Також надав клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 14.06.2024 року клопотання представника відповідача частково задоволено. Витребувано у позивача копію первинного акту огляду позивача у МСЕК та довідку про первинне встановлення йому втрати професійної працездатності.

Заяви та клопотання позивача

Представником позивача надана відповідь на відзив, у якій зазначається явна вина відповідача у виникненні хронічного професійного захворювання, згідно акту розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 03 червня 2022 року, також наголосив, що компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення внаслідок порушення права особи. Відповідач не створив позивачу, належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, смертей був би неможливий.

Фактичні обставини, встановлені судом

ОСОБА_1 працював з 18.10.2017 року по 17.09.2019 року на посаді підземний гірничий майстер дільниці підготовчих робіт у ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління Першотравенське». 17.09.2019 р. наказом директора ШУ «Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 16.09.2019 р. №1411-к ОСОБА_1 був звільнений за станом здоров`я за п.2 ст.40 КЗпП України. Всі вказані вище обставини про роботу позивача та його звільнення підтверджуються його трудовою книжкою.

Згідно трудової книжки позивача, він працював:

-з 02.10.1991 р. по 28.02.1998 р. на Шахті 1-3 «Новогродівська» Селідівського ВП з видобутку вугілля;

-з 01.03.1998 р. по 30.07.1998 р. на ЗАТ «Вуглевидобуток»;

-з 01.08.1998 р. по 10.06.2000 р. на ДВАТ Шахта 1-3 «Новогродівска;

-з 16.10.2000 р. по 05.11.2013 р. на ДХК «Краснолиманська»;

-з 09.12.2013 р. по 25.09.2017 р. на Шахті 1-3 «Новогродівська» ДП «Селідіввугілля»;

-з 18.10.2017 р. по 17.09.2019 р. на ВСП «ШУ Першотравенське».

За час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав хронічне професійне захворювання.

П.7 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 03 червня 2022р., затвердженого в.о. начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, встановлено наявність у позивача професійних захворювань:

-хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. ЛН першого-другого ступеня.

-радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7 з помірно вираженими статико динамічними порушеннями хребта, м`язово-тонічним та стійким больовим синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня): остеоартроз у поєднанні з періартрозом колінних та ліктьових суглобів (ПФ першого-другощ ступеня).

-хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість третього ступеня (з помірним зниженняй слуху) за класифікацією ОСОБА_2 і Н.І. Пономарської.

П. 17 вказаного акту встановлює, що професійне захворювання виникло за таких обставин тривала дія підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони підвищених рівнів виробничого шуму, внаслідок недосконалості роботи шахтних механізмів машин.

Згідно п. 18 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: Хімічні фактори: Вміст пилу з вмістом Si02, кристалічного від 10,0% до 70,0% в повітрі робочої зони в 32, раз перевищує ГДК (фактичне значення 65,2 мг/мЗ, при допустимому - 2 мг/мЗ) по ГОСТ 12.1.005 88 «Общие санитарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зоны».

Фізичні фактори: Еквівалентний рівень шуму перевищує нормативний на 4 дБА (фактичні значення 84 дБА, при допустимому - 80 дБА) по ДСН 3.3.6.037-99; ДСП 3.3.1.095-2002.

Важкість праці: зовнішнє фізичне динамічне навантаження за зміну (за участю м`язів j корпусу і ніг) складає 46288 кг/м, при допустимому до 44000 кг/с; переміщення у простор; (переходи, обумовлені технологічним процесом, протягом зміни) становить 8,797 км за зміну, при допустимому до 8 км на зміну.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 04 липня 2022 року серії 12 AAA № 066193 позивачу первинно-повторно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 60%, з яким первинно: 30% -радикулопатія, дефартрози, 10% - хронічне обструктивне захворювання легень, 10% - приглухуватість, повторно 10% по травмі згідно Акту форми Н-1від 1992 року, що не є предметом позовних вимог.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 14 червня 2023 року серії 12 ААА №128909 позивачу повторно безстроково визначено ступінь втрати працездатності на рівні 60%, з яким по професійному захворюванню: 30% -радикулопатія, дефартрози, 10% - хронічне обструктивне захворювання легень, 10% - приглухуватість.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 14 червня 2023 року серії 12 ААГ №182900 позивачу повторно безстроково встановлено третю групу інвалідності по професійному захворюванню та протипоказана робота в умовах дії пилу,шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно.

Норми права, які застосував суд, та висновки суду за результатами розгляду справи.

Частина 4 статті 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Статтею 12 Закону України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року N 2694-XII, встановлено, що відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Позивач не надав суду первинного висновку МСЕК, яким встановлено стійку втрату професійної працездатності у зв`язку з професійними захворюваннями або виробничою травмою.

Позивач просить стягнути моральну шкоду з підприємства, посилаючись як на підставу відшкодування моральної шкоди довідки Медико-соціальної експертної комісії, а саме: серії 12ААА №066193 від 04.07.2022 р„ де ОСОБА_1 первинно-повторно встановлено 60% втрати працездатності, з яких 30%- ДДП, 10 % - ХОЗЛ, 10 %-туговухість та 10% - тр.каліцтво за Актом Н-1 1992 р., та серії 12ААА №128909 від 14.06.2023 р., де ОСОБА_1 повторно встановлено 60% втрати працездатності, з яких 30%- ДДП, 10 % - ХОЗЛ, 10 %-туговухість та 10% - тр.каліцтво за Актом Н-1 1992 р. та копію акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 03 червня 2022 року, затвердженого т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області.

Інших доказів позивач суду не надав.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Моральна шкода вважається заподіяною, якщо особа і заподіювач такої шкоди перебувають у трудових правовідносинах або на них поширюється дія трудового законодавства; вона виникла внаслідок порушення трудових прав із боку роботодавця; працівник зазнає моральних втрат у вигляді моральних страждань, тобто негативних змін, що відбуваються в його свідомості внаслідок усвідомлення факту порушення його трудових прав, і ці негативні зміни призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків, а також вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, підставою для відшкодування моральної шкоди є порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.

Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини «STANKOV v. BULGARIA», № 68490/01, від 12 липня 2007 року).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами твердження про те, що саме за період роботи з 18 жовтня 2017 року по 17 вересня 2019 року на підприємстві відповідача порушилися нормальні життєві зв`язки позивача, твердження про те, що шкода завдана на підприємстві відповідача спростовуються медичним висновком ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 10.05.2022 №622 згідно якої позивач мав 25 років і 6 місяців стажу роботи в шкідливих умовах, із яких всього 1 рік і 11 місяців на підприємстві відповідача, а також випискою з медичної картки №889 стаціонарного хворого, згідно якої позивач проходив лікування з 03.02.2015 по 09.02.2015 з приводу патологій ПНС та ОРА, що було до виникнення трудових відносин з відповідачем.

При цьому, суд вважає, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, що позивач зазнає моральних втрат у вигляді моральних страждань, тобто негативних змін, що відбуваються в його свідомості внаслідок усвідомлення факту порушення його трудових прав, і ці негативні зміни призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків, а також вимагають від позивача додаткових зусиль для організації свого життя істотних змін у житті позивача, необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, задоволенню не підлягає позовна заява ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 5,12,13, 81, 89, 258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання відмовити в повному обсязі.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи:

- ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

- Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля», 51400 Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Соборна, 76, .

Суддя: В. О. Головін