Номер провадження № 2/521/898/24
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Бобуйка І.А.
секретаря судового засідання Скрипченко Г.В.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеса від 21.09.2023 року відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеса від 24.10.2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити та просив справу розглядати без його особистої участі.
Відповідачка в судові засідання повторно не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, відзиву на позов не надала.
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.
Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.
Судом встановлено, що відповідачка - ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 . Відповідно, боржниця є співвласником багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 з огляду на наступні обставини.
Від КП «БТІ» ОМР надійшла відповідь про зареєстроване право власності за адресою відповідачки кв. АДРЕСА_3 , відповідно до якої право власності на зазначену квартиру не зареєстроване. Однак, в архіві позивача були знайдені документи про виплату паєнакопичення на квартиру АДРЕСА_1 . Відповідно до них, власником квартири є ОСОБА_2 , колишній чоловік відповідачки. Після його смерті відповідачка разом з дітьми успадкувала його квартиру, оскільки всі разом проживали в цій квартирі.
За змістом ст. 15 Закону України «Про власність» у редакції від 11 квітня 1995 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Тобто сплата пайового внеску вважалася підставою виникнення права власності на нерухоме майно, державна реєстрація якого не вимагалася.
В постанові Пленуму Верховного Суду України №7від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», вказано, що частка пайового внеску, що належала померлому входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж. садовий будинок, інші будівлі та споруди.
Суд зазначає, що обов?язок власника квартири, набутої як спадщина, оплачувати житлово-комунальні послуги виникає з моменту прийняття спадщини, а не з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину та реєстрації права власності.
Відповідно до частини першої статті 1297, статті 1299 ЦК України, отримання свідоцтва про право на спадщину та проведення його державної реєстрації спадкоємцем, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, є обов?язком спадкоємця. Право власності у спадкоємця на успадковане нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації майна.
Відповідно до частини п?ятої статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Суд звертає увагу відповідачки, що незалежно від того, чи отримала вона свідоцтво про право на спадщину, чи здійснила реєстрацію права власника на успадковане нерухоме майно, вона має належним чином утримувати майно, що належить їй.
Аналогічного висновку дійшов у постанові від 15 березня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду справа №401/710/15.
Судом встановлено, Житлово-експлуатаційною організацією цього будинку є Житлово-будівельний кооператив «Центральний-3» як управитель, який здійснює утримання та обслуговування будинку АДРЕСА_2 .
Відповідно до протоколів №17 від 03.02.2018 року, №18 від 01.02.2019 року, №23 від 25.10.2020 року загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Центральний-3», були затверджені тарифи на управління будинком (утримання будинку та прибудинкової території) в розмірі, відповідно, 3,10 грн., 4,50 грн., 5,8 грн. за 1 кв. м.
Судом встановлено, що відповідачка з усними або письмовими заявами або скаргами, з оформленим актом - претензією про неякісне надання послуг або ненадання цих послуг до Житлово-будівельного кооперативу «Центральний-3», відповідно до ст. 7, ст. 27, ст. 28, Закону України «Про житлово - комунальні послуги», жодного разу на момент подання цієї заяви не звертався, тому вважається, що послуги були надані в повному обсязі та належної якості.
Судом встановлено, що відповідачка за останній період лише раз 04.10.2021 року сплатила 1000 грн., що свідчить про визнання з її боку обов?язку нести витрати на обслуговування багатоквартирного будинку та створення належних умов для проживання.
Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.
Відповідно до ст.. 9 Закону України «Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку», управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об?єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об?єднань співвласників багатоквартирного будинку).
Відповідно до ст.. 15 Закону України «Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку»,співвласник зобов?язаний: виконувати обов?язки, передбачені статутом об?єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; виконувати передбачені статутними документами обов?язки перед об?єднанням;
Відповідно до п.п.. 1, 5 ч. 1 ст.. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об?єктами нерухомого майна; співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.
Відповідно до п. п. 2, 5, 10 ч. 1 , ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники зобов?язані: забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов?язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.
Відповідно до п. п. 2, 7 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем; визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком;
Відповідно до п. 5, ч. 1 ст.. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів. порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг,виконавець - суб?єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», 2. Індивідуальний споживач зобов?язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки.
Відповідно до п. п. 7.2.1, п. п. 7.2.3.статуту Житлово-будівельного кооперативу «Центральний-3», член ЖБК зобов`язаний: виконувати вимоги Статутут ЖБК, рішення загальних зборів, зборів уповноважених і Правління ЖБК, вчасно здійснювати оплату житлово-комунальних послуг, в тому числі утримання будинку та прибудинкової території, вивіз сміття та інше.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов?язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Статтею 322 Цивільного кодексу України визначено, що власник зобов?язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Серед обов?язків співвласників багатоквартирного будинку, визначених у ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», є такі: виконання рішення зборів співвласників; своєчасна оплата спожитих житлово-комунальні послуг.
У відповідності до змісту ч. 3 ст. 6. ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст.ст. 19-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», умови типового договору, що набули юридично обов?язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов?язковими для сторін договору.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що у даній справі ОСББ. створене власниками квартир у будинку з метою управління і забезпечення експлуатації нерухомого майна, фактично здійснювало управління вказаним житловим будинком та несло витрати з його утримання, а відповідачка, яка є власником квартири у цьому будинку, не відмовлялась від житлово-комунальних послуг, отримувала їх і не оплачувала їх вартість, а тому наявні підстави для стягнення заявленої позивачем заборгованості.
Таким чином, суд звертає увагу відповідачки, що непроживання відповідачки у квартирі, яка належить їй на праві власності, та факт відсутності її реєстрації у цій квартирі не звільняє від обов?язку нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг, які були надані ОСББ.
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 322, 526, 549, 551 Цивільного кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
СУДДЯ: Бобуйок І.А.