Справа № 307/48/24
Провадження № 2/307/15/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Стецюк М.Д., секретар судового засідання Цех Г.М., за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»» до ОСОБА_3 про стягнення 3% річних, інфляційних збитків у відповідності до ст. 625 ЦК України,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення 3% річних, інфляційних збитків у відповідності до ст. 625 ЦК України. Позовні вимоги мотивують тим, що 25 червня 2009 року між відповідачкою та ПАТ «Бант Форум» був укладений Кредитний договір № 0055/08/26-N, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 35 000,00 доларів США зі сплатою 12,5 % річних. 25 червня 2009 року рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області по справі №2н-265/09, стягнуто з відповідачки ОСОБА_3 312 860,37 грн. заборгованості за Кредитним договором та 850,00 грн. судового збору. Станом на дату подачі позову вищевказане рішення суду залишається невиконаним. 26 березня 2019 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Банк Форум» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», а ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту № 0055/08/26-N. Відповідно до ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 листопада 2019 року замінено стягувача у справі № 307/2864/19 на ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста». Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» наділено правом грошової вимоги до відповідачки, а ПАТ «Банк Форум» втратив такі права. З огляду на те, що відповідачкою після набрання законної сили рішенням суду, таке не було виконано, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3% річних за рішенням суду, що підлягає стягненню станом на 08 грудня 2023 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 55 967, 00 грн., з яких: нараховані 3% річних 11391,54 грн.; втрати від інфляції 44575,46 грн..

Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідачки ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»» 3% річних та інфляційні втрати у розмірі 55 967,00 грн., та 2684,00 грн. сплаченого позивачем судового збору, та витрат на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн.

10 січня 2024 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 30 січня 2024 року суддю Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_4 було звільнено із займаної посади, у зв`язку з відставкою.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 лютого 2024 року (єдиний унікальний номер судової справи 307/48/24) визначено головуючого суддю (суддю-доповідача) Стецюк М.Д.

19 лютого 2024 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області цивільну справу прийнято до провадження та призначено судове засідання.

15 лютого 2024 року від відповідачки ОСОБА_3 надійшов до суду відзив на позовну заяву. Згідно якого просила у задоволенні позовних вимог відмовити, виходячи з наступного. Судовим наказом Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 червня 2009 року по справі 2н-265/09 стягнуто з неї 312860,37 грн. заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 05 травня 2020 року у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред?явлення у цивільній справі № 2н-265/09 відмовлено. В ухвалі зазначено, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень з відкритим доступом на сайті: asvpweb.gov.ua, за параметрами пошуку за прізвищем, ім`я та по батькові боржника ОСОБА_3 , відкриті виконавчі провадження відсутні, що підтверджує факт відсутності на виконанні у будь-якому відділі державної виконавчої служби чи приватного виконавця виконавчих листів про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 . Актом про втрату виконавчих документів від 28 січня 2020 року підтверджується, що під час перевірки оригіналів кредитної справи № 0055/08/26-N щодо позичальника ОСОБА_3 переданих ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» встановлено факт втрати/відсутності оригіналу судового наказу № 2н-265/09 виданого Тячівським районним судом Закарпатської області. Строк пред?явлення до виконання судового наказу № 2н-265/09 від 25 червня 2009 року сплив у 2012 році, тобто з моменту закінчення строку пред?явлення його до виконання пройшло більше семи років.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 листопада 2020 року закрито провадження у цивільній справі за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», де боржник ОСОБА_3 про видачу дубліката судового наказу та про поновлення пропущеного строку для пред?явлення судового наказу до виконання у справі № 2н-265/09 за заявою Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Окрім того, позивачем в обґрунтування переходу права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» зазначено, що 26 березня 2019 року між ПАТ «БАНК ФОРУМ» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Банк Форум» відступило ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», а ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 0055/08/26-N, а також позивачем долучено до позовної заяви ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 листопада 2019 року, якою замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 2-265/09 виданого Тячівським районним судом Закарпатської області на його правонаступника ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста». Однак, вказана копія ухвали містить відмітку, що вказана ухвала, не набрала законної сили. Таким чином, належних, допустимих та достатніх доказів того, що позивача було замінено стягувачем у виконавчому листі чи виконавчому провадженні виданого на виконання рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 червня 2009 року у справі № 2н-265/09, про стягнення з ОСОБА_3 312860,37 грн. заборгованості за Кредитним договором матеріали справи не містять.

Позивачем обґрунтовано 3 відсотки річних від простроченої суми та інфляційних втрат, передбачених ст.625 ЦК України за такий період прострочення - з 25 червня 2009 року по 08 грудня 2020 року. Разом з тим, вважає, що вказаний позивачем період, а саме дата, з якої нараховано три проценти річних, є безпідставним та необґрунтованим. Оскільки наслідком невиконання боржником грошового зобов?язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3 процентів річних та інфляційних втрат виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов?язання до моменту його усунення.

Позивач реалізував своє право, передбачене ст.1050 ЦІК України, шляхом звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, а результатом розгляду якого було ухвалене зазначене Рішення (Наказу) Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 червня 2009 року. Отже задоволення судом позову про стягнення заборгованості за кредитним договором припинило його дію на майбутнє. Тому з моменту розірвання кредитного договору у позичальника залишається обов`язок повернути заборгованість, нараховану за цим договором станом на день його розірвання, а кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти та неустойку за період після розірвання цього договору.

Крім того, матеріали справи не містять доказів та позивачем не зазначено в позовній заяві, щодо отримання виконавчого листа за рішенням (наказ) Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 червня 2009 року та його звернення до примусового виконання, даних щодо можливого часткового погашення заборгованості із урахування того, що рішення було винесено уже більше 13 років тому, натомість ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 05 травня 2020 року у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про видачу дубліката виконавчого листа по справі №2н-265/09 та поновлення строку для його пред?явлення на примусове виконання відмовлено. У зв?язку із викладеним, неможливо здійснити перерахунок 3 процентів річних.

Невиконане грошове зобов?язання, на яке позивач просить нарахувати 3 проценти річних, є не зобов?язанням за кредитним договором №0055/08/26-N від 31 січня 2008 року, а трансформованим з нього зобов?язанням, встановленим рішенням (наказом) Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 червня 2009 року, дані про виконання якого матеріали справи не містять та позивачем не додано. При обрахунку 3 процентів річних, за основу має братися прострочена сума, визначена у судовому рішенні. Три проценти річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеній у судовому рішенні у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення. За таких обставин, вважає, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення не знайшли свого підтвердження та позивачем не надано належних та допустимих доказів для підтвердження вищезазначених обставин, а тому необхідно відмовити у задоволенні позову повністю.

В позовній заяві зазначено, що попередня сума судових виграт, які поніс позивач ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" у зв?язку з пред?явленням даного позову та розгляду справи складає: 2684 грн., яка вираховується виходячи із розміру сплати позивачем судового збору за подання позову та підтверджується у формі додатку до позовної заяви оригіналом платіжного доручення та 20 000 гривень - витрат на правничу допомогу. Разом з тим, в акті №75 приймання-передачі надання послуг від 21 листопада 2023 року вказано, що на підставі п. 4.6 Договору про надання юридичних послуг № 02-01/2023 від 03 січня 2023 року сторони погодили здійснити плату за даним актом протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня набрання законної сили рішення по справі. Тобто, станом на сьогоднішній день, матеріали справи не містять підтвердження про оплату юридичних послуг за договором №02-01/2023 від 03 січня 2023 року у вигляді чеку чи платіжного доручення, що спростовує твердження позивача про судові витрати на правову допомогу, а тому позивачем не обгрунтовано та передчасно заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 грн.

14 березня 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача ОСОБА_5 , згідно якої просить суд задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі. У відповіді на відзив вказує на те, що станом на дату подачі позову рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 червня 2009 року у справі № 2н-265/09, згідно якого стягнуто з ОСОБА_3 312860,37 грн. заборгованості за кредитним договором та 850,00 грн. судового збору, залишається невиконаним.

У відповідності до ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 листопада 2019 року замінено стягувача у справі № 307/2864/19 на ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста". Як вбачається із витягу із сайту ЄДРСР, відповідна ухвала набрала законної сили 17 грудня 2019 року на противагу твердженням відповідача про не набрання останньою законної сили. Таким чином, ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" наділено правом грошової вимоги до відповідачки, а ПАТ "Банк Форум" втратив такі права.

Таким чином, наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав не припиняє правовідносин сторін цього договору; не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов?язання; не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення.

Внаслідок невиконання боржником грошового зобов?язання кредитор набуває право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням. Тому право подати позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов?язання до моменту його усунення, що узгоджується з діючою судовою практикою.

Так, як вбачається із розрахунку боргу, нарахування 3% річних та інфляційних витрат проведено за період із 08 грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року, а не так як стверджує відповідач із 25 червня 2009 року по 08 грудня 2020 року.

Позиція відповідача щодо спливу строку позовної давності за вимогами про стягнення 3 % річних у зв?язку зі спливом строку за вимогою про стягнення основного боргу помилкова, оскільки проведені донарахування не є додатковими вимогами в розумінні ст. 266 ЦК України. Із врахуванням вищезазначеного, обгрунтування відповідача про пропуск строку позовної давності не є аргументованим у зв?язку із природою нарахувань, які є предметом розгляду даної справи та триваючим порушенням. В даному випадку, кредитор з метою захисту свого порушеного права звернувся до суду із позовною завою про стягнення лише 3-х відсотків річних та інфляційних витрат у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Позивачем розраховано суму боргу по 3-х відсотках річних та інфляційні витрати за останні 3 роки до подачі позовної заяви, а тому, заявлена сума боргу підлягає стягненню в повному обсязі.

З приводу строку пред?явлення виконавчого листа до виконання у справі №2н-265/09, зазначено, що строк пред?явлення виконавчого листа до виконання стосуються примусового виконання рішення у справі № 2н-265/09, проте, пропуск такого строку не дає підстав вважати, що борг відсутній. Така позиція відповідача не відповідає природі нарахувань, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Так, дана норма визначає вичерпний перелік обставин, за яких кредитор має право на нарахування 3% річних та інфляційних, а саме: «боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання». Тобто, статус боржника зафіксований за відповідачами в рамках розгляду справи №2н-265/09, яке набрало законної сили та яке є невиконане та має місце факт «прострочення виконання грошового зобов`язання». Відповідний позов про стягнення 3% річних та інфляційних - це наразі єдиний спосіб захисту права кредитора, що відповідає численним позиціям Верховного Суду, а обставина пропуску строку пред?явлення виконавчого листа до виконання жодним чином не впливає на наявність або ж відсутність підстав для нарахувань в рамках ч. 2 ст. 625 ЦК України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та просила позов задовольнити.

Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 31 січня 2008 року між відповідачем та АКБ «Форум» був укладений Кредитний договір №0055/08/26-N, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 35 000 доларів США зі сплатою 12,5 процентів річних і строком повернення до 30 січня 2030 року (а.с.6-7).

Судовим наказом Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 червня 2009 року, з ОСОБА_3 на користь АКБ «Форум» стягнуто 303105,58 грн. заборгованості за кредитним договором, 9754,79 грн. штрафних санкцій за несвоєчасне повернення кредиту і несвоєчасну сплату нарахованих відсотків, 850 грн. судового збору та 43 грн. 75 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.7 зворот).

Станом на дату подачі позову вищевказане рішення суду залишається невиконаним.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 листопада 2019 року, яка набрала законної сили 17 грудня 2019 року, замінено стягувача ПАТ «Банк Форум» на його правонаступника ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» у справі № 2н-265/09 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0055/08/26-N (а.с.8).

Таким чином, усі права кредитора за Кредитним договором №0055/08/26-N від 31 січня 2008 року на даний час належать ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста».

Доказів повного чи часткового виконання вищевказаного судового наказу не подано і згідно розрахунку заборгованість ОСОБА_3 перед ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» станом на 08 грудня 2023 року становить 312 860,37 грн., з яких: нараховані (за період 08 грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року) 3% річних 11391,54 грн. та втрати від інфляції 44575,46 грн. (а.с.5).

Згідно ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 05 травня 2020 року, яка набрала законної сили 20 травня 2020 року, у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» про видачу дубліката судового наказу № 2н-265/09 та поновлення строку для його пред`явлення до виконання відмолено (а.с. 35-38).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Такий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15, від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15.

У постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

Також Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, за яким дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин.

Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду.

Судом встановлено, що позичальник неналежним чином виконувала зобов`язання за кредитним договором у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 312860,37 грн., яка стягнута судовим наказом Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 червня 2009 року, який відповідачкою не виконано.

Отже, внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникло право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення, оскільки таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання і до моменту його фактичного виконання та обмежується останніми трьома роками, які передували подачі позову.

Такий висновок відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду наведеному в постанові від 08.11. 2019 у справі № 127/15672/16-ц.

У постанові Верховного Суду 07 серпня 2023 року у справі № 752/9858/21 (провадження № 61-6097св23) наведено висновок: «що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, навіть за умови відмови суду у про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржницю від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених статтею 625 ЦК України.».

Враховуючи позицію Верховного Суду від 07 серпня 2023 року у справі № 752/9858/21, суд не приймає до уваги посилання відповідачки та її представника про відсутність підстав для застосування положень статті 625 ЦК України, у зв`язку з ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області про відмову позивачу у видачі дубліката судового накзу та поновлення строку пред`явлення його до виконня.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Із доданого до позовної заяви розрахунку позивача вбачається, що його зроблено за період з 08 грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року та розмір грошового стягнення трьох процентів річних та інфляційних збитків розраховано із заборгованості встановленої судовим наказом, що складає 312860,37 грн.

Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Разом з тим, 24.02.2022 року на всій території України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено воєнний стан, який діє по теперішній час. В зв`язку з чим, відповідно до п. 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Посилання відповідача на те, що строк позовної давності є таким що сплив, оскільки відповідач про своє порушене право дізнався ще в 2009 році, та право вимоги втратив у 2012 році на увагу не заслуговують, оскільки невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 належним чином не виконувала своїх зобов`язань за Кредитним договором №0055/08/26-N від 31 січня 2008 року, у зв`язку із чим банк звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення з нього заборгованості за кредитом.

Судовим наказом Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 червня 2009 року стягнуто з відповідачки ОСОБА_3 заборгованость за Кредитним договором. Судовий наказ відповідачкою не виконано в повному обсязі, протилежного суду не доведено.

Таким чином, з наявністю судового наказу про стягнення боргу у 2009 році зобов`язання відповідачки сплатити заборгованість не припинилося та триває по час розгляду даної справи. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

У цій справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвестохіллс Веста», яке набуло всіх прав кредитора по Кредитному договору №0055/08/26-N від 31 січня 2008 року, пред`явило позов в межах строку позовної давності, перебіг якого зупинений в період дії воєнного стану в Україні, просить стягнути з відповідачки на його користь 3% річних 11391,54 грн. та втрати від інфляції 44575,46 грн.

Позивачем проведено та надано розрахунок, який відповідачем не спростований, перевірений судом, а тому приймається судом як належний.

За таких обставин з відповідачки на користь позивача слід стягнути 3% річних та інфляційні втрати у розмірі 55 967 (п`ятдесят п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят сім) грн. 00 коп.

Щодо витрат на професійну правничу (правову) допомогу адвоката судом встановлено наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу разом із позовною заявою було подано копію Договору про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 03 січня 2023 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» та ТОВ «ФК «ІнвестохіллсВеста», акт № 75 приймання-передачі наданих послуг від 21 листопада 2023 року, заявка про надання юридичної допомоги № 1 від 07 листопада 2023 року.

Відповідно до змісту акту № 75 приймання-передачі наданих послуг від 21 листопада 2023 року позивачу надано наступні послуги професійної правничої допомоги: консультація усна (з вивченням документів) по Кредитній справі № 0055/08/26-N;консультація письмова по судовому рішенню по справі № 2н-265/09; підготовка (складення) позовної заяви про стягнення 3 %, інфляційних збитків у відповідності до ст.. 625 ЦК України з клопотанням; формування додатків до позовної заяви, зібрання та передача справи замовнику, на загальну суму 20 000 грн.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 02.12.2020 року у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18.

Таким чином, суд приходить до висновку, що надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Верховний Суд у постанові від 25 липня 2023 року у справі №340/4492/22 прийшов до висновку, що наявність або відсутність заперечень процесуального опонента проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для розв`язання питання про співмірність судових витрат на правову допомогу, заявлених до відшкодування. Водночас, це не впливає на обов`язок перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим критеріям.

З урахуванням встановлених обставин, на думку суду, у даному випадку розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20000 грн., не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову у розумінні приписів частини 4 пункту 4 статті 137 ЦПК України та є не співмірним з огляду на те, що предмет спору в цій справі не є складним, та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів також не є значними, розгляд справи відбувся у спрощеному провадженні, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», оскільки позовні вимоги останнього задоволено.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при пред`явленні позовних вимог сплачений судовий збір у розмірі 2684 грн., в зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»» 3% річних та інфляційні втрати у розмірі 55 967 (п`ятдесят п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят сім) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»» 2684 грн. 00 коп. сплаченого судового збору та 5000 грн. 00 коп. витрати на правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», адреса місцезнаходження: 03035, м. Київ, вул. Сурикова, буд. 3, корпус 8Б, офіс 103, .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 02 липня 2024 року.

Суддя М.Д. Стецюк