Справа № 214/5003/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 грудня 2024 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Пугача Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження цивільну справу №214/5003/23 за позовною заявою представника ОСОБА_1 адвоката Вако Михайла Юрійовича до ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА-ГАРАНТ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

Представники:

від позивача адвокат Вако М.Ю.,

від відповідача Білинова А.В.,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Вако М.Ю., діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою 10.07.2023, в подальшому уточнивши пред`явлені вимоги шляхом їх збільшення 16.11.2023 (а.с.34-38), просив суд: стягнути з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА-ГАРАНТ» (далі скорочено ТзДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ») на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення злочину, у розмірі 22 258 грн. 84 коп., моральну шкоду у розмірі 1129 грн. 90 коп.; стягнути з ТзДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 05.10.2022 приблизно о 14.30 год. на автодорозі по вул. Спаська у м. Кривому Розі Дніпропетровської обл. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія автомобіля марки «ВАЗ 2105», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та пішохода ОСОБА_1 , який в момент руху по автодорозі вказаного транспортного засобу перетинав проїзну частину автомобільної дороги, справа наліво відносно напрямку руху автомобіля марки «ВАЗ 2105», р/н НОМЕР_1 . Причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди стало порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.п.12.3, 12.4 ПДР України, яке знаходилось у причинному зв`язку з настанням наслідків спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_1 . За вказаним фактом відповідні відомості органом досудового розслідування було внесено до ЄРДР 05.10.2022 за №0001318 з кваліфікацією за ч.1 ст.286 КК України. Під час розгляду Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 05.10.2022 за №0001318 за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.1 ст.286 КК України, обвинувачений та потерпілий примирись, у зв`язку з чим ухвалою суду від 18.05.2023 ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ТзДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду. У рамках розгляду кримінального провадження ОСОБА_2 добровільно відшкодував моральну шкоду та франшизу, однак, стосовно відшкодування матеріальної шкоди наполягав на тому, щоб її відшкодувала на користь потерпілого ОСОБА_1 саме страхова компанія. У результаті отриманих тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 пройшов курс лікування спочатку в КНП «Криворізька міська лікарня №5» КМР, а надалі амбулаторно вдома, а також курс тривалої реабілітації. У ході лікування ОСОБА_1 поніс витрати на придбання ліків, медичних матеріалів та устаткування, на що витратив загалом 22 258 грн. 84 коп., що є матеріальною шкодою, завданою внаслідок злочину.

На момент настання дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «ВАЗ 2105», р/н НОМЕР_1 , була застрахована в ТзДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» згідно з полісом №АТ2184388. У день виникнення дорожньо-транспортної пригоди учасники пригоди повідомили страховика про настання страхового випадку. Крім того, невдовзі потерпілий ОСОБА_1 звернувся до ТзДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» із заявою про виплату страхового відшкодування. Однак, не зважаючи на настання страхового випадку, страхову виплату компанія на користь потерпілого не здійснила, а звернення потерпілого залишила без розгляду, не надавши жодної відповіді. Зважаючи на це, представник, діючи в інтересах ОСОБА_1 , просив стягнути з ТзДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 22 258 грн. 84 коп. та моральну шкоду у розмірі 5% від суми матеріальної шкоди, що складає 1 129 грн. 50 коп.

Ухвалою суду від 17.07.2022 (головуючий суддя Прасолов В.М.) позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 18.01.2024 (головуючий суддя Прасолов В.М.), постановленою без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання представника позивача про поновлення процесуального строку на подання позовної заяви в уточненій редакції, із прийняттям позову до розгляду (п.14 протоколу с/з).

У зв`язку із звільненням судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_3 у відставку та відрахуванням зі штату суду, за результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження керівника апарату суду №583 від 29.04.2024 матеріали цивільної справи передано в провадження судді Євтушенку О.І.

Ухвалою суду від 24.05.2024 цивільну справу прийнято до провадження суддею Євтушенком О.І. з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, 08.11.2023 представник відповідача ТзДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» Білинова А.В. подала відзив на позов шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який надійшов на адресу суду 16.11.2023, а також клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу (а.с.46-50, 53). Заперечення проти заявлених ОСОБА_1 вимог мотивувала тим, що відповідно до п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до п.36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Відтак, право на отримання страхового відшкодування не є абсолютним та обмежене як наявністю обставин, необхідних для настання страхового випадку, так і відсутністю випадків, визначених ст.ст.32, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що унеможливлюють здійснення страхового відшкодування. Представник зауважила, що ОСОБА_1 не звертався до ТзДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» із заявою про страхове відшкодування. З огляду на відсутність такої заяви 90-денний строк для прийняття страховиком рішення не розпочався, що свідчить про відсутність будь-яких порушень прав ОСОБА_1 з боку ТзДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», а відтак передчасність заявлення ним вимог у судовому порядку. Подання позову до суду є способом захисту порушених, невизнаних прав позивача, а оскільки вимоги є передчасними, правові підстави для відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу у сумі 10 000 грн. відсутні.

Що стосується заявлених позивачем витрат на лікування як матеріальної шкоди, представник відповідача зауважила, що відповідно до ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів; зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Тобто кожний медичний препарат, вказаний в чеку, мав бути зазначений у медичній документації, що є логічним, адже страховик відшкодовує виключно документально підтверджені витрати. Додатково представник зауважила, що ТзДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» є страховиком, а не винною особою в настанні дорожньо-транспортної пригоди, а відтак відшкодовує витрати на лікування виключно в межах, визначених ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», усі інші витрати має компенсувати винна особа, оскільки наявність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не звільняє цю особу від відповідальності. До того ж в Україні медична допомога, у випадку травмування, входить у програму медичних гарантій, є безоплатною та відшкодовується з бюджетних кошів НСЗУ. Докази, які б свідчили про те, що позивачеві було відмовлено у наданні медичної допомоги безоплатно, як і докази, які б свідчили про відсутність у медичному закладі необхідних препаратів для його лікування, матеріали справи не містять. Поміж іншим, в ухвалі Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.05.2023 про закриття кримінального провадження чітко зазначено, що потерпілий претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має у зв`язку з тим, що обвинувачений відшкодував потерпілому шкоду у повному обсязі. Відтак, доводи позивача, що він отримав від винуватця ОСОБА_2 виключно відшкодування моральної шкоди, не відповідають дійсності. Позивач навіть не вказав, яку суму компенсації він отримав від ОСОБА_2 .

Виходячи з того, що заявлені ОСОБА_1 вимоги до ТзДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» є необґрунтованими та передчасними, позивач отримав повне відшкодування збитків від винуватця пригоди, доказів відмови у наданні йому безоплатно медичної допомоги не надав, а надані позивачем докази придбання ліків свідчать лише про витрати в сумі 4 079 грн. 83 коп., тому представник просить позов залишити без задоволення. У разі, якщо суд дійде висновку про обґрунтованість вимог, сума страхового відшкодування з ТзДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» не може ставити більше 4 283 грн. 82 коп., з яких: 4 079 грн. 83 коп. витрати на ліки, 203 грн. 99 коп. моральна шкода (5% від доведеної майнової).

Крім того, представник відповідача ТзДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» подала клопотання про зменшення заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, які вона вважає неспівмірними із ціною позову, значенням справи для позивача, малозначністю справи, яка не ставить значний інтерес, не є складною, а її підготовка не потребує значних зусиль та затрат часу. Відтак, представник просила відмовити повністю у відшкодуванні витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

24.01.2024 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Вако М.Ю. через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив (а.с.64-68). Представник зазначив, що відповідно до ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.05.2023 у справі №214/6556/22 звільнено ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим; кримінальне провадження закрито., а цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ТзДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду. Тобто, судом встановлено винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а кримінальне провадження закрито в зв`язку з примиренням потерпілого та обвинуваченого, тобто з не реабілітуючи підстав. У матеріалах провадження наявна заява ОСОБА_1 , відповідно якої обвинуваченим ОСОБА_2 потерпілому відшкодовано 40 000 грн. моральної шкоди та 1 000 грн. франшизи. Однак, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_2 мав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з ТзДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» за №АТ2184388,то сторони домовились, що матеріальну шкоду буде відшкодовувати страхова компанія відповідно до взятих на себе обов`язків. Ані заява потерпілого ОСОБА_1 , ані матеріали кримінального провадження не спростовують, що матеріальний збиток в розмірі 22 258 грн. 84 коп. витрати на лікування, був відшкодований обвинуваченим. Розмір витрат на лікування підтверджується доданими до позову чеками на придбання медикаментів та випискою з медичної карти хворого ОСОБА_1 №5420/813 травматологічного відділення КНП «Криворізька міська лікарня №5»КМР.Разом з цим, допитаний в рамках кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_2 підтвердив факт повідомлення страховика про страховий випадок. Потерпілий ОСОБА_1 ще 14.11.2022 звернувся до страховика про відшкодування шкоди, що підтверджується квитанцією про надсилання такої заяви з відміткою про отримання заяви страховиком. Крім іншого, Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області неодноразово направлялись на адресу відповідача позовна заява потерпілого з доданою до неї заявою про страхове відшкодування. Однак, відповіді на адресу потерпілого не надавалося.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду, подання відповідної заяви як підстави для виплати страхового відшкодування не заперечує права потерпілого звернутися за судовим захистом у разі ігнорування страховиком такої заяви, незгоди із розміром визначеної страхової виплати чи із рішенням страховика про відмову у страховому відшкодуванні. Отже, попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування в межах встановленого строку. Виникнення права на отримання страхового відшкодування само по собі пов`язується не з поданням потерпілим (іншою особою, що має відповідне право) заяви про таке відшкодування, а саме з настанням страхового випадку, що має наслідком виникнення у страховика обов`язку з регламентної виплати в силу закону та на підставі відповідного договору. Крім того, представник позивача вказав про свою незгоду з доводами відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження за наявними у справі матеріалами та з урахуванням позиції представників сторін. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались.

Суд, врахувавши позицію сторін у справі, дослідивши письмові докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

З матеріалів справи слідує, що 05.10.2022 приблизно о 14.30 год. водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки «ВАЗ 2105», р/н НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині дороги вул. Спаська з боку просп. 200-річчя Кривого Рогу в напрямку вул. Каспійська м. Кривого Рогу. У цей же час, попереду автомобіля марки «ВАЗ 2105», р/н НОМЕР_1 , на проїзну частину дороги вул. Спаська поблизу електричної опори №16/77 у м. Кривому Розі, у не встановленому для переходу місці вийшов пішохід ОСОБА_1 , який почав перетинати проїзну частину вказаної дороги, справа наліво відносно напрямку руху автомобіля марки «ВАЗ 2105», р/н НОМЕР_1 . Водій ОСОБА_2 , виявивши пішохода ОСОБА_1 , повинен був діяти відповідно до п.п.1.5, 2.3 (б), 12.3 12.4 ПДР України України. В ході подальшого руху ОСОБА_2 , діючи з кримінальною протиправною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, рухаючись з перевищенням дозволеної в населеному пункті швидкості руху, не зменшив швидкість руху керованого ним автомобіля марки «ВАЗ 2105», р/н НОМЕР_1 , до дозволеної на даній ділянці дороги в населеному пункті, не застосував вчасно міри гальмування, у результаті чого допустив наїзд керованого ним автомобіля марки «ВАЗ 2105», р/н НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_1 , який був травмований та отримав тілесні ушкодження, у вигляді: садна голови, правого плеча, нижніх кінцівок, закритий перелом лівої малогомілкової кістки у середній третині, закритий 2-х кісточковий перелом кісток лівої гомілки, які за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби.

За фактом дорожньо-транспортної пригоди відповідні відомості органом досудового розслідування було внесено до ЄРДР 05.10.2022 за №0001318 з кваліфікацією за ч.1 ст.286 КК України. Підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, пред`явлено ОСОБА_2 .

Під час розгляду Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 05.10.2022 за №0001318 за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.1 ст.286 КК України, обвинувачений та потерпілий ОСОБА_1 примирись, у зв`язку з чим ухвалою суду від 18.05.2023 ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ТзДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

Ухвала суду від 18.05.2023 в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили 26.05.2024.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія ОСОБА_2 , що встановлено на підставі ухвали суду в справі про кримінальне правопорушення. При цьому, суд зауважує, що хоча кримінальне провадження і було закрито на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, проте це є нереабілітуючою обставиною, а свідчить, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак в силу певних обставин кримінальне провадження щодо цією особи виключається.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У зв`язку з цим, факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , завдання шкоди ОСОБА_1 як потерпілому в дорожньо-транспортній пригоді внаслідок недотримання ОСОБА_2 вимог ПДР України, є преюдиціальними та доказуванню не підлягають, оскільки їх істину вже встановлено у судовому рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як слідує з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Відповідно до п.9 ч.1 ст.7 Закону України «Про страхування», страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

Як передбачено ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондує відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, , в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик), що регламентовано спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, унаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Як вказує Верховний Суд у постанові від 16.06.2023 у справі №910/14262/21, обов`язковою передумовою виникнення договірного зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі, є попередня наявність деліктного зобов`язання. Верховний Суд виснував, що деліктне зобов`язання обов`язково передбачає наявність: 1) потерпілої особи (кредитора); 2) особи, яка завдала шкоди (заподіювача шкоди, боржника).

Судовим розглядом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 05.10.2022, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу марки «ВАЗ 2105», р/н НОМЕР_1 , була застрахована в ТзДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» відповідно до полісу №АТ2184388, який був чинним. Вказана обставина стороною відповідача не оспорюється.

Таким чином, потерпілому ОСОБА_1 належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК України підстав.

За змістом ст.ст.9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Дорожньо-транспортна пригода відповідно до визначення наведеного у законі це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

З огляду на викладене, суд, вважає підтвердженим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого ТзДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» транспортного засобу марки «ВАЗ 2105», р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , було травмовано пішохода ОСОБА_1 позивача у справі, що не оспорювалось сторонами у справі, а тому зазначена дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком, тому відшкодування шкоди, завданої потерпілому має здійснюватись страховиком страховою організацією в порядку, встановленому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Заперечуючи проти позову, представник страхової компанії, серед іншого, посилався на те, що потерпілий ОСОБА_1 не звертався до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, а відтак його звернення до суду, за відсутності рішення ТзДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті, є передчасними та свідчать про відсутність порушення його прав з боку страховика. Однак, суд критично оцінює такі доводи відповідача, оскільки факт попереднього звернення ОСОБА_1 до страховика із заявою про страхове відшкодування від 14.11.2022, направленою на адресу ТзДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» кур`єрською поштою, позивач та його представник підтвердили в ході судового розгляду справи шляхом надання копії заяви та повідомлення про її вручення 17.10.2022 страховій компанії (а.с.39, 40, 69). Відтак, наявність доказів вжиття позивачем своєчасних заходів для отримання страхового відшкодування за рахунок страховика позасудово визначають неспроможність та безпідставність доводів сторони відповідача щодо передчасності звернення позивача до суду з даним позовом. До того ж, як наголошено у п.п.85-88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №147/66/17 «основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками дорожньо-транспортної пригоди», повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми».

Сам по собі факт відшкодування винуватцем дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 моральної шкоди потерпілому ОСОБА_1 в рамках кримінального провадження та відсутність до нього претензій з боку останнього, не виключають право потерпілого отримати відшкодування документально підтверджених матеріальних збитків від страховика. В інакшому випадку, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачував страхові платежі суперечитиме меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Як слідує з п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Як визначено п.п.24.1, 24.2 ст.24 Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

На підтвердження матеріальних збитків, а саме, витрат на лікування, позивачем надано:

- копію виписки із медичної картки стаціонарного хворого №5420/813 травматологічного відділення КНП «Криворізька міська лікарня №5» КМР, де ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 05.10.2022 до 12.10.2022. У виписці зазначено, що ОСОБА_1 був збитий автомобілем 05.10.2022 близько 13.00 год., після чого доставлений каретою швидкої медичної допомоги до приймального відділення лікарні №2 у стані середнього ступеню тяжкості; оглянутий, консультований нейрохірургом та травматологом, направлений на стаціонарне лікування до лікарні №5. Основне захворювання: множинні забої, садна м`яких тканин голови, нижніх кінцівок, забіг правого плечового суглобу, закритий перелом с/з лівої м/гомілкової кістки, з/двокісточковий перелом лівої гомілки, пф 1 ст.;

- копії квитанцій про придбання ліків, медичних препаратів та допоміжних засобів.

Аналізуючи надані позивачем докази на їх належність, допустимість суд приходить до висновку про часткову доведеність понесення ОСОБА_1 витрат на лікування. Враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода мала місце 05.10.2022, на стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 перебував з 05.10.2022 до 12.10.2022, з наданих позивачем копій фіскальних чеків та накладних, виписки з медичного закладу вбачається, з метою лікування та подальшої реабілітації він купував медичні препарати, обслуговуючі матеріали, прилади. На підтвердження таких витрат суд вважає належними доказами чеки №76816 від 07.10.2022 на суму 79 грн. 49 коп., №76826 від 07.10.2022 на суму 327 грн. 17 коп., №77467 від 19.10.2022 відповідно до товарного чеку №389-000027391 від 19.10.2022 на суму 82 грн. 50 коп., чеки б/н від 20.10.2022 на суми 573 грн. 00 коп., 160 грн. 00 коп., 503 грн. 00 коп., чек № від 01.11.2022 на суму 513 грн. 50 коп., чек б/н від 01.11.2022 на суму 563 грн. 00 коп., чек б/н від 12.11.2022 на суму 38 грн. 00 коп., чек б/н від 21.11.2022 на суму 505 грн. 00 коп., чек б/н від 13.12.2022 на суму 491 грн. 00 коп., чек б/н від 11.12.2022 на суму 37 грн. 00 коп., товарний чек №22 від 07.10.2022 на суму 10 220 грн. 92 коп. До того ж хронологічність придбання позивачем товарів відповідно до квитанцій та чеків узгоджується з цільовим їх призначенням та необхідністю подальшого виконання рекомендацій лікарів щодо медикаментозного лікування стаціонарно. Загальний розмір таких витрат за результатами сумарного калькулятивного підрахунку складає 14 093 грн. 58 коп.

Деякі з наданих позивачем квитанцій, чеків (а саме: усі за період з січня 2023 року та чек б/н від 17.10.2022 на суму 45 грн. 00 коп., чек №78131 від 01.11.2022 на суму 28 грн. 30 коп., чек №45049 від 05.11.2022 (час купівлі товару 11.37 год., тобто до виникнення ДТП) на суму 96 грн. 50 коп., чек б/н від 13.12.2022 на суму 227 грн. 00 коп., чек №16534 від 27.11.2022 на суму 27 грн. 30 коп.) судом не прийнято як належні докази з огляду на те, що деякі з чеків стосуються придбання товарів до виникнення ДТП, інші товарів, які не вказані у рекомендаціях лікаря відповідно до виписки (проносні, венозні тощо).

Надану позивачем копію виписки з амбулаторної картки щодо його відвідування лікарем 24.02.2023 суд залишає поза увагою, оскільки зважаючи на дату та характер звернення позивача до лікаря вона не має доказового значення безпосередньо для вирішення спору.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку про доведеність понесених позивачем витрат на лікування в сумі 14 093 грн. 58 коп., у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи, що під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 зазнав ушкодження здоров`я, в силу ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», він має право на отримання від страховика відшкодування моральної шкоди у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (у даному випадку шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого). Виходячи з доведеного розміру витрат ОСОБА_1 на лікування в сумі 14 093 грн. 58 коп., розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ТзДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» на його користь, складає 704 грн. 68 коп. (з розрахунку: 14 093,58 * 5 % / 100%).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує часткове задоволення заявлених позивачем вимог та звільнення його від сплати судового збору на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відтак вважає за необхідне стягнути з відповідача ТзДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1 073 грн. 60 коп. (з розрахунку 1% від заявлених вимог, але не менше мінімальної ставки судового збору на момент звернення до суду).

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн., які ОСОБА_1 просить відшкодувати, то вирішуючи питання про можливість їх стягнення з відповідача, з урахуванням поданого представником відповідача клопотання про їх зменшення, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Як слідує зі ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Як слідує з ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Суд при вирішенні вказаного питання також враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 22.11.2019 у справі №810/1502/18. Суд також зазначає, що в п.3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Судом встановлено, що Вако М.Ю. є адвокатом, який має право на заняття адвокатською діяльністю відповідно до свідоцтва №4678, виданого 25.10.2011 Київською міською кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури. У рамках даної справи адвокат Вако М.Ю. діяв як представник позивача Лузана О.І. на підставі ордеру серії АА №1308670 від 07.07.2023 без обмеження повноважень.

У силу ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу та в обґрунтування їх розміру, адвокатом Вако М.Ю. надано копію квитанції №694434 від 18.12.2023, відповідно до якої за послуги щодо надання правничої допомоги ОСОБА_1 сплатив адвокатові гонорар в розмірі 10 000 грн. (а.с.70). Також адвокатом надано акт-розрахунок (детальний опис) виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги у справі №214/5003/23, який включає такі види послуг та їх вартість, із зазначенням кількості витраченого часу: усна консультація 500 грн., складання позову та подання його до суду 1 000 грн., ознайомлення з відзивом на позов 1 000 грн., складання відповіді на відзив та направлення сторонам 2 000 грн., участь в судових засіданням 5 год. 30 хв. 5500 грн.; загальна вартість послуг 10 000 грн.

На підставі системного аналізу матеріалів справи та долучених представником позивача доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що в рамках розгляду даної цивільної справи усі процесуальні документи у справі (позовна заява, відповідь на відзив, інші клопотання) були подані до суду представником позивача адвокатом Вако М.Ю., який також брав участь в судових засіданнях 02.10.2023, 16.11.2023, 18.01.2024 при попередньому складі суду, а при розгляді справи дійсним складом суду постійно виявляв інтерес до розгляду справи, свідченням чому є подані ним щоразу заяви про розгляд справи в письмовому провадженні. Протягом розгляду справи позиція сторони позивача змінювалась, в результаті чого представником позивача було подано позовну заяву в уточненій редакції. Зважаючи на викладене, характер справи, обсяг наданих адвокатом послуг, суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу 10 000 грн. не є завищеним, відповідає засадам розумності та співмірності та є документально підтвердженим. Однак, зважаючи на часткове задоволення вимог (на 63%), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 6 300 грн. в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги представника ОСОБА_1 адвоката Вако Михайла Юрійовича до ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА-ГАРАНТ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА-ГАРАНТ» на користь ОСОБА_1 14 093 грн. 58 коп. в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого, та 704 грн. 68 коп. моральної шкоди.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА-ГАРАНТ» на користь ОСОБА_1 6 300 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА-ГАРАНТ» в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України 1 073 грн. 60 коп. судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати складання судового рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інн НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА-ГАРАНТ», , юридична адреса: м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд.26.

Рішення суду складено та підписано без проголошення 09.12.2024.

Суддя О.І. Євтушенко