01.07.2024 Справа № 756/550/24
Унікальний № 756/550/24
Провадження № 2/756/132/24
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 липня 2024 року м. Київ
Оболонський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді - Белоконної І.В.,
за участі секретаря - Харук М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕЛЬБРУС» про визнання недійсними положень договору та стягнення грошових коштів, -
У провадженні суду перебуває вищевказана справа.
18 червня 2024 року судом винесено рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, а саместягнуто з АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕЛЬБРУС» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 808 888 (вісімсот вісім тисяч вісімсот вісімдесят вісім) гривень 16 копійок суми основного боргу, 3% річних за період з 26.11.2023 по 29.04.2024 в розмірі 10 349 (десять тисяч триста сорок дев`ять) гривень 70 копійок, інфляційні втрати за період з 26.11.2023 по 29.04.2024 в розмірі 17 123 (сімнадцять тисяч сто двадцять три) гривні 88 копійок та судовий збір у розмірі 8 363 (вісім тисяч триста шістдесят три) гривні 62 копійки. У іншій частині позовних вимог відмовлено.
22 червня 2024 року позивач ОСОБА_1 через свого представника подав до суду заяву про відшкодуваннявитрат на професійну правничу допомогу шляхом винесення додаткового рішення, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 44 000,00 грн.
У обґрунтуванні своїх вимог зазначив, що представник позивача надав своєму довірителю послуги з підготовки до розгляду та безпосереднього розгляду справи у суді на підставі Договору про надання правової допомоги № 06/12/2023-01 від 06.12.2023 на загальну суму 44 000,00 грн.
У судовому засіданні представник позивача свою заяву про відшкодуваннявитрат на професійну правничу допомогу підтримав та просив її задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, доказів поважності неявки не надав.
Дослідивши зміст поданої до суду заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.
Позивач ОСОБА_1 у своєму позові до відповідача АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕЛЬБРУС» з урахуванням уточнення просив суд наступне:
- визнати недійсним абзац другий пункту 4.5. Договору № БОС/02-К В/092 про визначення ціни відступлення права вимоги за Договором № БОС/02-КВ/092-МП купівлі-продажу майнових прав від 03 серпня 2020 року, укладеного 03 лютого 2022 року між АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕЛЬБРУС» від імені, в інтересах та за рахунок якого на підставі Договору № 30/11-2017 про управління активами корпоративного інвестиційного фонду від 30.11.2017 діє ТОВ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ПОРТОФІН» та ОСОБА_1 наступного змісту: «При цьому, у випадку розірвання цього Договору на підставі п. п. 4.3.2, 4.3.3 даного Договору, Первісний Покупець має право на вирахування штрафу за дострокове припинення даного Договору та Договору відступлення в розмірі 10% (десяти) від Ціни відступлення права вимоги, визначеної в п. 2.1 даного Договору.»;
- стягнути з АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕЛЬБРУС» на свою користь грошові кошти в розмірі 1 011 000,00 грн суми основного боргу, 3% річних за період з 26.11.2023 по 29.04.2024 в розмірі 12 935,71 грн, інфляційні втрати за період з 26.11.2023 по 29.04.2024 в розмірі 19 340,43 грн.
18 червня 2024 року суд вказані вище позовні вимоги задовольнив частково, а саме стягнув з АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕЛЬБРУС» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 808 888,16 грн суми основного боргу, 3% річних за період з 26.11.2023 по 29.04.2024 в розмірі 10 349,70 грн, інфляційні втрати за період з 26.11.2023 по 29.04.2024 в розмірі 17 123,88 та судовий збір у розмірі 8 363,62 грн. У іншій частині позовних вимог, у тому числі у задоволенні немайнової вимоги про визнання недійсним абзацу другого пункту 4.5. Договору судом відмовлено.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження обґрунтування та своїх вимог представником позивача надано наступні докази: копія Договору № 06/12/23-01 про надання правничої (правової) допомоги від 06.12.2023; копія Додаткової угоди № 1 від 06.12.2023 до Договору; копія Ордеру на надання правничої (правової) допомоги, виданий Адвокатським об`єднання «Протекція права» адвокату Старшинському В.А. на представництво інтересів позивача; копія Рахунку - фактури від 06.12.2023; копія Платіжної інструкції ПАТ КБ «ПриватБанк» від 25.12.2023; копія Акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 19.06.2024; копія Рахунку-фактури від 19.06.2024; копія Платіжної інструкції ПАТ КБ «ПриватБанк» від 20.06.2024; копія Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 5137 від 25.07.2012, видане Київською міською КДКА; відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно АО «Протекція права».
Відповідно до проведеного представником позивача розрахунку витрат на правову допомогу, вартість таких витрат склала 44 000,00 грн.
При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» установлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи викладене, а також те, що заявлені позивачем витрати у сумі 44 000,00 грн є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим представником обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для нього, що суперечить принципу розподілу таких витрат, також беручи до уваги часткове задоволення позову та те, що відповідач також поніс витрати на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 12 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 137, 270 ЦПК України, суд,-
Заяву - задовольнити частково.
У іншій частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: І.В. Белоконна