ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Карпушина Г.Л.,

секретар: Андрейко Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 30 січня 2024 року, постановлену суддею Шаповал Т.В.

по справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на 1/4 частину домоволодіння в порядку набувальної давності

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності на 1/4 частину домоволодіння в порядку набувальної давності.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 січня 2022 року відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 03.02.2022 на 10:30 год.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, справи підсудні Орджонікідзевському районному суду м. Харкова підлягають розгляду Київським районним судом м. Полтави.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 17 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на 1/4 частину домоволодіння в порядку набувальної давності прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання на 16.03.2023 на 13:30 год.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 липня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30 січня 2024 року позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на 1/4 частину домоволодіння в порядку набувальної давності залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Не погодившись з даною ухвалою місцевого суду, її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , просила ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, місцевий суд виходив з того, що у підготовчі судові засідання призначені на 16 березня 2023 року, 26 квітня 2023 року, 18 липня 2023 року та у судові засідання призначені на 02 листопада 2023 року, 30 січня 2024 року позивач будучи належним чином повідомленою про день і час розгляду справи, не з`явилась, про причини неявки суд не повідомляла, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності до суду не надавала.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком місцевого суду з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, у грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності на 1/4 частину домоволодіння в порядку набувальної давності

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 січня 2022 року відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 03.02.2022 на 10:30 год. (а.с. 57-58).

Розпорядженням Голови Верховного суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова змінено на Київський районний суд м. Полтава.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 17.02.2023 року справу прийнято до провадження та призначено до підготовчого судового засідання на 16.03.2023 на 13:30 год. (а.с. 87).

Згідно довідки секретаря судового засідання 16.03.2023 у судове засідання сторони не з`явилися (а.с. 92).

Цього ж дня, ОСОБА_1 особисто в приміщенні суду отримала судову повістку на судове засідання призначене на 09:00 год. 26.04.2023, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою (а.с. 94).

В судові засідання, призначені на 26.04.2023, 18.07.2023 сторони не з`явилися, що підтверджується відповідними довідками секретаря судового засідання (а.с. 112, 132).

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 17.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 09:00 год. 02.11.2023 (а.с. 133-134).

Копію даної ухвали отримано ОСОБА_1 02.08.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 143).

Згідно довідки секретаря судового засідання 02.11.2023 у судове засідання сторони не з`явилися (а.с. 158).

Судова повістка про виклик до суду на судове засідання, яке було призначено на 30.01.2024 повернулася до суду 17.11.2023 без вручення з відміткою, що адресат відсутній.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30.01.2024 позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на 1/4 частину домоволодіння в порядку набувальної давності залишено без розгляду у зв`язку з неявкою позивача у підготовчі судові засідання призначені на 16 березня 2023 року, 26 квітня 2023 року, 18 липня 2023 року та у судові засідання призначені на 02 листопада 2023 року, 30 січня 2024 року.

За положеннями ст. 55, 124 Конституції України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює право на справедливий суд. У ч. 1 цієї статті встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції закріплені такі елементи права на судовий захист, як право на розгляд справи, справедливість судового розгляду, публічність розгляду справи та проголошення рішення, розумний строк розгляду справи, розгляд справи судом, встановленим законом, незалежність і безсторонність суду. Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом.

Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя, що кореспондується із положеннями статті 4 ЦПК України, з огляду на які, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. При цьому учасники справи зобов`язані, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; та виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (пункт 3 частини першої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (частина третя статті 131 ЦПК України).

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, коли від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 756/6049/19 (провадження № 61-4177св21) вказано, що залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

У відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Пунктом 5 ст. 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за пять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до частини тринадцятої статті 128 ЦПК України за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Згідно з пунктом 2 Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23 січня 2023 року № 28, надсилання учасникам судового процесу судових повісток, повідомлень і викликів в електронній формі (далі - судові виклики) здійснюється шляхом направлення в месенджері за допомогою програмного додатка або SMS-повідомлення за допомогою автоматизованої системи документообігу суду (далі - АСДС).

Судовий виклик надсилається учаснику судового процесу за наявності відповідної заяви та технічної можливості (пункт 5 цього Порядку).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 липня 2023 року у справі № 495/6258/20 (провадження № 61-3992св23) вказано, що «можливість повідомлення учасника справи, зокрема, за допомогою засобів мобільного зв`язку передбачена у частинах дев`ятій, тринадцятій статті 128 ЦПК України. Відповідно суд може повідомляти учасника справи про розгляд справи з використанням засобів мобільного зв`язку шляхом надіслання текстових повідомлень виключно за наявності відповідної письмової заяви такого учасника справи».

При зверненні до суду першої інстанції з даним позовом, ОСОБА_1 подала заяву про отримання судових повісток у електронному вигляді за допомогою СМС - повідомлень (а.с. 55).

Доказів повідомлення ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи за допомогою СМС повідомлення матеріали справи не містять.

Апеляційний суд зазначає, що правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи (ухвали Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 січня 2019 року у справі № 346/3736/15-ц, від 25 березня 2019 року у справі № 757/5359/18-ц, від 31 січня 2019 року у справі № 442/2263/18).

Європейський Суд з прав людини у рішенні «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року відзначив, що право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність.

Загалом Європейський Суд з прав людини у своїй практиці критично оцінює надмірну формалізованість вимог національного законодавства різних держав-учасниць, що перешкоджають доступу до суду.

При цьому, позивач не відмовлялася в будь-який опосередкований спосіб від своїх вимог і в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази про втрату її інтересу до власного позову, а відтак, районним судом використаний процесуальний засіб у виді залишення позовної заяви без розгляду, що не є пропорційним досягнутій цілі обмеження позивача.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року (справа № 756/13550/16).

Навпаки, позивач приймала активну участь у розгляді даної справи: подавала відповідь на відзив, клопотання про витребування доказів.

В оскаржуваній ухвалі суду відсутні відомості про те, яким чином нез`явлення позивача в судове засідання перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин висновок суду першої інстанції, щодо наявності правових підстав для залишення позову без розгляду згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не відповідаює обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують помилкові висновки суду першої інстанції.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо вона постановлена з порушення норм процесуального права чи неправильним застосуванням норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвалу про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 6, ст. 379, ст. 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 30 січня 2024 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О. Ю. Кузнєцова

Судді: С. А. Гальонкін

Г. Л. Карпушин