Справа № 587/4467/24
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2024 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Гончаренко Л. М., за участю секретаря судового засідання Макошенець С.І., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області, треті особи: приватний нотаріус Хоменко Оксана Володимирівна, державний нотаріус Сумської районної державної нотаріальної контори Блошенко Вікторія Іванівна, приватний нотаріус Каблучко Олена Миколаївна про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на житловий будинок та земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом
Позивачі звернулись до суду з позовною заявою, яку мотивували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько та чоловік ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина. ОСОБА_4 за життя залишив заповіт за яким все своє майно заповідав дітям, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Спадкоємці частково оформили спадщину та отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1-663 від 17.02.2014 року та за №3851 від 09.10.2014 на ім`я ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 кожний на частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . При зверненні до державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на наявні спадкодавцеві земельні ділянки спадкоємиці ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки при отриманні свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті батька на житловий будинок, не було враховано обов`язкову частку дружини померлого, яка на час його смерті проживала разом з померлим та фактично прийняла спадщину. Крім того зазначили, що наявна в матеріалах спадкової справи заява ОСОБА_3 про відмову від обов`язкової части не може бути прийнята до уваги оскільки написана з пропуском шестимісячного строку. Виходячи з наведено, з метою реалізації своїх прав на спадкове майно позивачі просять скасувати вказані свідоцтва про право на спадщину та визнати право власності на спадкове майно померлого, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 з врахуванням обов`язкової частини ОСОБА_3 .
Сторони в судове засідання не з`явились.
Від позивачів надійшла заява про розгляд справи в їх відсутність позовні вимоги підтримали в повному обсязі.
Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, при вирішенні спору поклались на розсуд суду.
Від державного нотаріуса Блошенко В.І. та приватного нотаріуса Хоменко О.В. надійшли заяви в яких вони просили слухати справу в їх відсутність, при вирішенні спору поклались на розсуд суду.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно вимог ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 (а.с.7)
Судом встановлено, та не оскаржується сторонами, що ОСОБА_4 є батьком позивачів ОСОБА_6 та ОСОБА_2 та чоловіком ОСОБА_3 .
Відповідно до заповіту від 08.09.2008 ОСОБА_4 все своє майно заповідав дітям ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в рівних частках кожному, вказаний заповіт посвідчений секретарем Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с.53).
Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. До складу спадщини входять житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на приватизованій земельній ділянці, що належав ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Верхньосироватською сільською радою 30.05.1988 року, зареєстрованого в Сумському ООБТІ 30.05.1988 року за № 559 та згідно державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_4 було передано Верхньосироватською сільською радою 18.07.2022 року для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 0,1013 га та для ведення особистого селянського господарства 0,1912 га (а.с. 8, 11, 29-31).
Після належного оформлення земельних ділянок ОСОБА_6 звернулася до Сумської районної державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказані земельні ділянки після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до постанови державного нотаріуса від 05.11.2024 року позивачці було відмовлено з посиланням на те, що у спадковій справі № 726/2013 року, відкритий до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , наявний заповіт, посвідчений Верхньосироватської сільською радою Сумського району 08.09.2008 року за № 674, за яким ОСОБА_4 все своє майно заповідав ОСОБА_2 та ОСОБА_7 в рівних частках, тобто, за відсутності спадкоємців на обов`язкову частку, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спадкували би по частці спадкового майна кожний. Також, у спадковій справі наявні заяви від 06.12.2013 року від дружини померлого ОСОБА_3 , про те, що вона має право на обов`язкову частку в спадщині та має право на отримання свідоцтва про право власності на майно, придбане з чоловіком за час зареєстрованого шлюбу, але скористатися цими правами не бажає. Однак вказані заяви подані з пропущеним встановленим законом строком, тому не можуть бути враховані при визначенні кола спадкоємців.
В той час, 17.02.2014 року за реєстром № 1-663 та 09.10.2014 року за реєстром № 3851 після померлого ОСОБА_4 на дітей померлого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом по частці кожному на житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 , без урахування прав ОСОБА_3 на обов`язкову частку у спадщині.
З матеріалів спадкової справи № 726/2013 заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що 06.12.2013 року ОСОБА_3 , у Верхньосироватській сільській раді Сумського району, Сумської області зробила заяви до Сумської районної державної контори про те що, як дружина померлого чоловіка, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , не претендує на одержання свідоцтва про право власності, оскільки майно є особистою приватною власністю спадкоємця і в суд по даному питанню звертатися не буде, а також про те, що вона досягла пенсійного віку, і має право на обов`язкову частку в спадщині за законом, але не бажає це право використовувати (а.с.54).
Відповідно до ст. 1273 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом або за законом має право відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. ОСОБА_3 заяву про відмову від обов`язкової частки в спадщині протягом 6-ти місячного строку до нотаріальної контори не подавала.
За таких обставин, за ОСОБА_3 , як за пережившою непрацездатною дружиною померлого, яка досягла пенсійного віку та не відмовилася у встановлений законом строк від прийняття спадщини, слід залишити відкритою обов`язкову частку в спадщині, що складає 1/6 частку спадкового майна.
За приписами ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до ст. 1301 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.
Свідоцтво про право на спадщину це правовстановлюючий документ, що посвідчує виникнення у спадкоємця права власності на спадкове майно. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується процес оформлення спадкових прав.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1301 Цивільного кодексу України, свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11, у статті 1301 Цивільного кодексу України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо.
Відповідно до ст. 69 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна.
Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністрества юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, Глава 10, п 4.14., при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.
Пунктом 4.15. Порядку визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Згідно 4.18. Порядку, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 Цивільного кодексу України).
Згідно ст. ст. 1268, 1296,1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.
Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
На підставі вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених судом обставин суд приходить до висновку, що при видачі спірних свідоцтв про право на спадщину за заповітом нотаріусом не було враховано обов`язкову частку в спадщині, що складає 1/6 частку спадкового майна за дружиною померлого ОСОБА_3 , як за пережившою непрацездатною дружиною померлого, яка досягла пенсійного віку та не відмовилася у встановлений законом строк від прийняття спадщини, отже є підстави для визнання недійсним оспорюваних свідоцтв, оскільки при їх видачі були порушені права ОСОБА_3 , та визнати право власності за спадкоємцями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з урахуванням обов`язкових часток, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На підставі наведеного, керуючись ст.69 Закону України «Про нотаріат», ст. 15,16, 1296, 1301 Цивільного кодексу України, ст. 10-13, 81, 89, 200, 263, 265, 268 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задовольнити.
Визнати право власності за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , по 5/12 часток кожному і за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на 1/6 обов`язкової частки у спадщині за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.М.Гончаренко