Дата документу 03.07.2024 Справа № 314/5674/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/5674/23 Головуючий у першій інстанції: Капітонов Є.М.
Провадження № 22-ц/807/1127/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Кухаря С.В.,

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 березня 2024 року у справі за позовом Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення переплаченої пенсії, -

В С Т А Н О В И ЛА:

Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування надмірно виплаченої пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Відповідач перебуває на обліку у позивача як отримувач пенсії по інвалідності, яка була призначена на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно виписки із акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 627256, від 02.06.2022 року, яка зберігається в пенсійній справі відповідача, інвалідність настала внаслідок захворювання, яке пов`язане із захистом Батьківщини. Термін дії акту огляду МСЕК закінчився 01.06.2023.

На виконання вимог пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України» на 2020 рік № 553-IX від 13.04.2020, позивачем було продовжено виплату відповідачу пенсії по інвалідності до закінчення терміну дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID -19.

В липні 2023 року Головним управлінням було зроблено запит до КУ Обласного центру Медіко-соціальної експертизи ЗОР Обласна МСЕК №2 для з`ясування підтвердження продовження терміну, або скасування групи інвалідності. На що надана відповідь, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 26.07.2023 був оглянутий фахівцями ОМСЕК №3, рішення не прийняте. Видана путівка в ДУ «Укр Держ НДІ МСПІ МОЗ України» на 07.08.2023 для огляду хворого та винесення остаточного рішення.

На підставі отриманої інформації Обласної МСЕК спеціалістом відділу з питань виплати пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян була проведена перевірка правильності виплати пенсії ОСОБА_1 та встановлено факт переплати пенсії за період з 01.07.2023 по 30.09.2023 в сумі 28933,05 грн.

На лист Головного управління, про повернення коштів ЗОУ АТ Державний ощадний банк України з рахунку ОСОБА_1 повернув, в межах залишку, частину переплати пенсії в сумі 16,14 грн.

Листом № 140670 від 10.10.2023 року позивачу повідомлено про залишок боргу пенсії в сумі 28916, грн. та роз`яснило механізм повернення надміру отриманої пенсії.

Відповідач на вказану пропозицію ніяк не відреагував, кошти станом на момент подання позову не повернув.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 березня 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача суми переплаченої пенсії.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що, недобросовісності з боку набувача пенсії позивачем не доведено, доказів на підтвердження такої не надано, зроблений перерахунок пенсії не пов`язаний з навмисними діями чи навмисною бездіяльністю відповідача.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що відповідач перебуває на обліку у позивача як отримувач пенсії по інвалідності, яка була призначена на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно виписки із акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 627256, від 02.06.2022 року, яка зберігається в пенсійній справі відповідача, інвалідність настала внаслідок захворювання, яке пов`язане із захистом Батьківщини. Термін дії акту огляду МСЕК закінчився 01.06.2023.

На виконання вимог пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України» на 2020 рік № 553-IX від 13.04.2020, позивачем було продовжено виплату відповідачу пенсії по інвалідності до закінчення терміну дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID -19.

В липні 2023 року Головним управлінням було зроблено запит до КУ Обласного центру Медіко-соціальної експертизи ЗОР Обласна МСЕК №2 для з`ясування підтвердження продовження терміну, або скасування групи інвалідності. На що надана відповідь, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 26.07.2023 був оглянутий фахівцями ОМСЕК №3, рішення не прийняте. Видана путівка в ДУ «Укр Держ НДІ МСПІ МОЗ України» на 07.08.2023 для огляду хворого та винесення остаточного рішення.

На підставі отриманої інформації Обласної МСЕК спеціалістом відділу з питань виплати пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян була проведена перевірка правильності виплати пенсії ОСОБА_1 та встановлено факт переплати пенсії за період з 01.07.2023 по 30.09.2023 в сумі 28933,05 грн.

Суд першої інстанції вірно визначив, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України.

Згідно зі ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому, правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується, отже, зазначене уст.1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів (правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 487/3380/16-а та від 11 лютого 2020 року у справі № 761/41107/16-а.).

Безпідставно набуті кошти, що належать до виплат особі, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

В ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, визначається механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями.

Відповідно до п.3 цього Порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, мав достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2019 року у справі №489/205/16-а та від 03 жовтня 2019 року у справі №487/3380/16-а.

Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ч. 2ст. 77 ЦПК України).

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Зміст ст.89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем не доведено обставин, відносно того, що позивач, в межах наявних у нього повноважень, не мав можливості здійснювати контроль за припиненням чи зміною обставин, що слугували підставою для призначення відповідачу пенсії.

Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справах «Пінкова проти Чеської Республіки», «Гаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії».

Суд першої інстанції зазначив, що питання контролю за обставинами, що слугують підставами для продовження виплати пенсії з боку позивача, не можуть усуватись та виправлятись, шляхом посилань, відносно невиконання обов`язків відповідачем.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції.

Судом вірно визначено та застосовано норми матеріального та процесуального законодавства, що мають бути застосовані під час розгляду справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не подано жодного доказу на підтвердження вини відповідача у тому, що йому, ніби то, надміру виплачувалась пенсія та/чи існування зі сторони відповідача будь-яких зловживань, фактів подання недостовірної інформації чи неподання відповідної інформації.

Недобросовісності з боку набувача пенсії позивачем не доведено, доказів на підтвердження такої не надано, зроблений перерахунок пенсії не пов`язаний з навмисними діями чи навмисною бездіяльністю відповідача.

Докази та обставини, ні які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Безпідставними є посилання заявника апеляційної скарги на відповідну судову практику Верховного Суду, оскільки висновки у зазначених справах, і у справі, яка переглядається, як і встановлені фактичні обставини, є різними, у кожній із цих справ суди виходили з конкретних обставин та доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які могли б призвести до скасування рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Приймаючи рішення колегія суддів враховує усталену практику Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів, де мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29).

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії»(Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій областізалишити без задоволення.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 березня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 03 липня 2024 року.

Головуючий

Судді: