Справа №295/7954/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Єригіної І.М.,

при секретарі судового засідання Барашивець Т.С.,

за участю:

представника позивача адвоката Могильницької І.М.,

представника позивача адвоката Березенської Ю.О.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності на будинок та земельну ділянку, та зустрічний позов ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю будинку та земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину будинку та 1/2 частину земельної ділянки розташовану за адресою АДРЕСА_1 . В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з 05.06.1996 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. 19.09.2013 року у період перебування у шлюбі відповідачем було придбано житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , площею 64,0 кв.м. та земельну ділянку кадастровий номер :09:002:0003, площею 0,0887 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . А тому вказане майно має статус спільного майна подружжя в рівних долях по 1/2 частині за кожним.

07.07.2021 року ухвалою Богунського районного суду м. Житомира прийнято позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження, призначено у справі підготовче судове засідання.

19.08.2021 року відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву та зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про визнання будинку та земельної ділянки особистою приватною власністю, обґрунтування якого зазначила, наступне. Сторони дійсно перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.06.1996 року. До шлюбу ОСОБА_2 стала власником двокімнатної квартири АДРЕСА_2 . 19.09.2013 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_2 відчужила громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , яка належала на праві приватної власності ОСОБА_2 за 149900,00 грн. В той самий день 19.09.2013 року ОСОБА_2 за кошти виручені з продажу квартири придбала земельну ділянку кадастровий номер :09:002:0003, площею 0,0887 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , площею 64,0 кв.м. Тому просила відмовити у первісних позовних вимог, та задовольнити зустрічні вимоги.

27.09.2021 року ухвалою Богунського районного суду м. Житомира прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю прийнято до спільного розгляду з первісною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на будинок та земельну ділянку.

15.08.2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

13.12.2022 року ухвалою Богунського районного суду м. Житомира провадження у справі зупинено у зв`язку з смертю ОСОБА_2

10.08.2023 року ухвалою Богунського районного суду м. Житомира поновлено провадження у справі.

02.10.2023 року ухвалою Богунського районного суду м. Житомира залучено до участі у цивільній справі №295/7954/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на будинок та земельну ділянку, та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю будинку та земельної ділянки, як правонаступника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якого діє законний представник (мати) ОСОБА_4 .

У судовому засіданні сторона позивача за первісним позовом просила позовні вимоги задовольнити, у зустрічних відмовити. При цьому, під час пояснень позивач вказав, що квартиру АДРЕСА_2 вони з відповідачкою купили за спільні кошти зароблені на базарі в квітні 1996 році та оформили її на дружину, в подальшому в червні 1996 року уклали шлюб. В вказаній квартирі разом вели господарство, всі кошти витрачали разом. В 2013 році вирішили продати квартиру і придбати будинок за 56000 доларів, квартиру продали за 26000 доларів, інші кошти були заощаджені та позичив у друга 50000 грн. При придбанні вказаного будинку та земельної ділянки надавав згоду.

У судовому засіданні сторона відповідача за зустрічним позовом просила позовні вимоги за первісним позовом залишити без задоволення, а зустрічні задовольнити у повному обсязі. Оскільки продана квартира належала ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності, а спірний будинок та земельну ділянку вона придбала в той же день за виручені гроші від продажу своєї квартири.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 вказала, що будинок та земельна ділянка придбані за спільні кошти.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 вказав, що квартиру по вул. Космонавтів позивач та відповідач придбали за спільні кошти, в подальшому для придбання будинку ОСОБА_1 позичав у нього кошти у розмірі 50 тис. грн., крім того останній купував у нього будматеріали. За чиї кошти купувались матеріали йому невідомо.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні вказала, що їй невідомо за чиї кошти куплений будинок.

Свідок ОСОБА_10 вказала, що квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_2 купила за власні кошти, зазначила, що ОСОБА_1 не працював.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_2 працювала приватним підприємцем, мала ділянку землі та придбала квартиру АДРЕСА_2 до шлюбу, в якій в подальшому жили разом з ОСОБА_1 , будинок коштував ті самі гроші, що вона виручила за квартиру.

Суд заслухавши учасників сторін, заслухавшт свідків у справі, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 04.06.1996 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , Житомирським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану було укладено шлюб про що зроблено актовий запис №594.

Від спільного подружнього життя дітей немає.

23.07.2021 року рішенням Богунського районного суду м. Житомира шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Як вбачається із матеріалів справи, 19.09.2013 року ОСОБА_2 продала квартиру АДРЕСА_2 . Ціна Договору склала 149900 (сто сорок дев`ять дев`ятсот) грн. 00 коп., що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 19.09.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Демецькою С.Л.

19.09.2013 року ОСОБА_2 за кошти, отримані від продажу квартири, придбала у ОСОБА_12 :

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 64,0 кв.м., житловою площею 32,1 кв.м. сплативши ціну 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок.

19.09.2013 року ОСОБА_2 за кошти, отримані від продажу квартири, придбала у ОСОБА_12 :

- земельну ділянку кадастровий номер :09:002:0003, площею 0,0887 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , сплативши ціну 49000 (сорок дев`ять тисяч) гривень 00 копійок;

Вказане підтверджується копіями договорів купівлі-продажу.

Відповідно до ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України, визнання права власності є способом захисту цивільних прав та інтересів.

У відповідності до ст.ст.317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п.3 ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №522/15159/21 від 21.06.2023 зазначено, що конструкція норми статті 60 Сімейного кодексу України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим,зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Отже, на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведенню.

Отже, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічний висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №711/2302/18 від 22.01.2020 та зазначено, що суд першої інстанції при розгляді справи повинен був врахувати джерело походження коштів, за рахунок яких було придбано квартиру, що є предметом спору, навіть за умови придбання її під час перебування в шлюбі.

Так, п. 1.5. договору купівлі-продажу квартири від 19.09.2013 р. визначено, що продавець ( ОСОБА_2 ) довела до відома покупців, а покупці взяли до уваги той факт, що відчужуване майно не є спільною сумісною власністю та є особистою власністю, оскільки на час його набуття продавець ( ОСОБА_2 ) у зареєстрованому шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах не перебувала, і осіб, які могли б поставити питання про визнання за ними права власності на відчужуване майно, у тому числі й відповідно до ст. ст. 65, 74 та 97 СК України немає.

Відповідно до п. 2.1. цього договору продаж квартири вчинено за домовленістю сторін за 149 900 грн.

Відповідно до. п. 2.1. договору купівлі-продажу будинку від 19.09.2013 року продаж будинку вчинено за домовленістю сторін за 100 000 грн. Відповідно до п. 2.1 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.09.2013 р. продаж земельної ділянки вчинено за домовленістю сторін за 49 000 грн.

Суд критично оцінює посилання представника позивача за первісним позовом адвоката Могильницької І.М. на те, що під час укладання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 та договорів купівлі-продажу будинку та земельної ділянки ОСОБА_2 умисно занижувалась ціна, щоб уникнути оподаткування, оскільки вказані обстаними матеріалами справи не підтверджені, а вказані договори у встановленому законом порядку не визнані недійсними.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 придбала спірне нерухоме майно за особисті кошти, які були отримані нею від продажу квартири, то спірне нерухоме майно у відповідності до положень п.3 ч.1 Сімейного кодексу України є її особистою приватною власністю не зважаючи на той факт, що право власності на нього зареєстровано за час шлюбу з відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 , та відповідно не підлягає поділу як об`єкт спільної сумісної власності подружжя в порядку ст.69 Сімейного кодексу України.

Доводи ОСОБА_1 про поліпшення стану житлового будинку за рахунок спільних коштів в період зареєстрованого шлюбу із відповідачем не можуть вплинути на висновок суду про спростування презумпції спільної сумісної власності подружжі в цьому спорі, оскільки доказів на підтвердження цієї обставини суду не надавалось.

Окрім того, суд не бере до уваги посилання представника позивача за первісним позовом адвоката Могильницької І.М. на заяву (згоду) ОСОБА_1 від 19.09.2013 на укладення та підписання договорів купівлю-продажу у спільну сумісну власність подружжя житлого будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , оскільки вказана заява має формальний характер, не підтверджує і не спростовує факт придбання вказаного будинку ОСОБА_2 за рахунок коштів виручених з продажу квартири , та не надає жодної інформації про участь ОСОБА_1 у придбанні вказаної нерухомості.

Із зазначеного випливає, що спірне нерухоме майно не є спільною сумісною власністю подружжя, а тому відсутні підстави для задоволення первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 .

З врахуванням вищевикладеного, дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 у повному обсязі та про відмову у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст.10,12,13,76,81,258,259,263-265,273,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності на будинок та земельну ділянку ділянку, відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю будинку та земельної ділянки, задовольнити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_13 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 02.07.2024 р.

Суддя І.М. Єригіна