Справа № 180/777/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хомченко С.І.,

з секретарем судового засідання Меньшиковою А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа територіальна громада м. Марганця в особі Марганецької міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю. В обґрунтування заявлених вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна тітка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік тітки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після їхньої смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . Після смерті тітки вона у нотаріуса написала заяву про прийняття спадщини, тому вважала, що прийняла спадщину на вказану квартиру. Коли вона звернулась до нотаріуса оформляти квартиру, виявилося, що квартира належить померлим по частки кожному. З 2015 року вона постійно проживала з померлими, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Поховання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також здійснювала вона. Вважає, що оскільки вона більше шести років постійно проживала з померлими, то фактично прийняла спадщину після померлого ОСОБА_3 .. Просить суд встановити факт проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю з літа 2015 року до часу його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, просили задовольнити.

Представник зацікавленої особи територіальної громади м.Марганець в особі Марганецької міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Вислухавши думку учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Згідно свідоцтва про власність на житло від 17.11.1993 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної, спільної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.11).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

Факт проживання ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 з 2015 року та по момент смерті ОСОБА_3 підтверджується актом від 19.03.2024 року виданого працівником КП «Інфраструктурного розвитку та благоустрою Марганецької міської територіальної громади» ОСОБА_5 , у присутності трьох свідків: ОСОБА_6 (адреса проживання АДРЕСА_2 ), ОСОБА_7 (адреса проживання АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_8 (адреса проживання АДРЕСА_4 ) (а.с.6).

Також, факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтверджується спільними фотографіями (а.с.12).

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він чоловік позивачки. ОСОБА_10 рідна тітка дружини. З 2015 року жінка доглядала за тіткою та її чоловіком. Згодом тітка померла, її чоловік помер на наступний день.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що її мати дружила з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , вона часто ходила до них в гості. Після смерті її матері вона продовжувала приходити в гості до ОСОБА_13 . Коли вони почали хворіти, у 2015 році до них приїхала ОСОБА_14 та проживала з ними постійно до їх смерті.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_13 її друзі. Своїх дітей у них не було, тільки племінниця ОСОБА_15 . Коли вони почали боліти, в 2015 році до них приїхала ОСОБА_14 та постійно з ними жила. В них була одна сім`я. ОСОБА_14 з чоловіком поховали обох ОСОБА_13 .

Суд дослідив копію спадкової справи №179/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Згідно відповіді приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дряблової Н.Ф. від 14.06.2024 року №261/02-14-179/02-14 після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкова справа не заводилась.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю.

У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем.

Ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218,1231 ЦК України ).

Згідно ст. 1261 Цивільного Кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1,6 ст. 29 ЦК є житло, в якому фізична особа проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ч.10 ст. 6 того ж Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до п.3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом від 22.02.2012 року № 296/5 (в редакції, яка діє з 08.12.2017 року) у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Аналіз наведених норм закону та судової практики свідчить про те, що суди можуть розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, при їх розгляді слід встановити чи було місце проживання позивача за зазначеною ним в позові адресою постійним, переважним чи тимчасовим, маючи при цьому на увазі, що, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємицею померлого ОСОБА_3 за законом, однак у видачі свідоцтва на право на спадщину після померлого позивачці нотаріусом відмовлено у зв`язку з відсутністю у неї доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак, як встановлено в судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1 на час смерті ОСОБА_3 постійно проживала з останнім в квартирі АДРЕСА_1 , що було пов`язано з доглядом ОСОБА_3 , і встановлення даного факту має для позивачки юридичне значення, оскільки дає їй право на отримання спадщини після померлого ОСОБА_3 , тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 29,1216, 1220, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-80, 264-265, 268, 354 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа територіальна громада м. Марганця в особі Марганецької міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини тобто з літа 2015 року до часу його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Марганецький міський суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: С. І. Хомченко