Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/117/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28.06.2024смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Кривенко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Маташнюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду за уточненим позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального проступку,

встановив:

До Доманівського районного суду Миколаївської області з позовом звернулась ОСОБА_3 , яка дії в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача 12 750 грн. грн. моральної шкоди, заподіяної вчиненим нею кримінальним проступком та витрат на правничу допомогу.

На час розгляду справи ОСОБА_1 досягла повноліття.

Прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального проступку.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що ухвалою Доманівського районного суду від 28 грудня 2023 року звільнено ОСОБА_2 , обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст. 125 КК України відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досу3дових розслідувань за № 0000078 закрито.

Цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_1 до обвинуваченої ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.

Зважаючи на те, що позивач ОСОБА_1 , будучи неповнолітньою отримала тілесні ушкодження у вигляді кроволивів, саден, забійних ран обличчя, шиї, тулубу, кінцівок, зазнала значного фізичного болю та в результаті тілесних ушкоджень було порушено її нормальний спосіб життя, оскільки вона була змушена докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав, її життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями, вона відчувала страх, сором та приниження, витрачала час на відвідування органу досудового розслідування, на поїздки до експертної установи до м. Первомайськ, на відвідування суду.

У зв`язку з вищевикладеними подіями у ОСОБА_1 погіршився стан здоров`я, а саме порушився сон, з`явився страх при виходу на вулицю, вона плакала, згадуючи події, постійно знаходилась в пригніченому та тривожному стані.

Враховуючи присутність психологічного травмуючого фактору (неправомірних дій відповідачки), користуючись принципом розумності та справедливості, розмір моральної шкоди оцінює в 12 750 грн, та визначену суму вважає мінімальною компенсацією за перенесені душевні страждання.

Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 06 лютого 2024

прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

03 червня 2024 року до суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального проступку (уточнений).

Відзив обґрунтовано тим, що відповідач вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та заперечує в повному обсязі позовні вимоги.

Зазначила, що доказом спричинення моральної шкоди та розрахунку розміру моральної шкоди, позивач надав заключення по результатам психологічного обстеження ОСОБА_5 від 10.09.2021 р, проте із долученого заключення не зрозуміло чи ОСОБА_5 являється психологом та де саме працює, оскільки до заключення не додано документів, які б свідчили про її фах та місце роботи.

Крім того, в наданому заключенні ОСОБА_5 під час обстеження ОСОБА_1 не зазначено присутність законного представника одного з батьків.

Також, ОСОБА_5 не була ознайомлена з матеріалами кримінальної справи, нею не описані місце події та обставини, за якими ОСОБА_1 отримала психологічну травму (моральні страждання), також у своєму заключенні ОСОБА_5 зазначає, що події які мали місце є для дитини травмуючими, проте які саме події не зазначено.

Тому відповідач вважає, що долучене заключення ОСОБА_5 таким, що не підтверджує ані подій, внаслідок яких позивач могла отримати моральну шкоду, ані фаховість психолога, який надавав заключення.

Відповідач вважає, що позивачем не надано доказів, які підтверджують вину відповідача та доказів отримання нею душевних страждань.

Позивач ОСОБА_1 представник позивача ОСОБА_6 направили заяву, в якій просили розглядати справу за їхньої відсутності.

Відповідач ОСОБА_7 та її представник адвокат Новак-Павлова Л.В. в судовому засіданні просили розглядати справу в подальшому за їхньої відсутності, підтримали доводи, зазначені у відзиві.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до обвинувального акту 01.07.2021 р. близько 23:30 год. неповнолітня ОСОБА_1 разом з ОСОБА_8 перебувала в салоні автомобіля марки Volkswagen, який був припаркований біля місцевого будинку культури, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

У цей час, повз автомобіля проходила дружина ОСОБА_8 ОСОБА_9 разом зі своєю подругою ОСОБА_10 та побачила автомобіль свого чоловіка ОСОБА_8 .. Підійшовши ближче до автомобіля марки Volkswagen ОСОБА_9 помітила в салоні неповнолітню ОСОБА_1 .

У ході цього, у ОСОБА_9 на грунті раптово виниклих неприязних відносин та ревнощів, виник злочинний умисел направлений на заподіяння легких тілесних ушкоджень неповнолітній ОСОБА_1 .

Надалі ОСОБА_9 , 01.07.2021 року близько 23:30 год., реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заподіяння легких тілесних ушкоджень неповнолітній ОСОБА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, умисно, вхопила останню за волосся та почала шарпати за нього. Після цього, ОСОБА_9 нанесла декілька ударів кулаком правої руки в область голови та обличчя останньої, а потім знову вхопила за волосся та продовжила шарпати. У наслідок чого, ОСОБА_1 впала на землю та ОСОБА_9 продовжила наносити удари кулаком лівої руки в область обличчя та ногами в область правого стегна.

У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_9 неповнолітня ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді крововиливів, саден, забійних ран обличчя, шиї, тулуба, кінцівок. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких

тілесних ушкоджень.

За даним фактом 30.07.2021 було відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України.

Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 28 грудня 2023 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 125 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000078 закрито, звільнено ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 29.09.2021 р. визнано ОСОБА_11 ( АДРЕСА_2 ), яка є законним представником ОСОБА_1 , цивільним позивачем у кримінальному провадженні за №0000078 від 02.07.2021р. за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Визнано обвинувачену ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 - цивільним відповідачем.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 , яка є законним представником ОСОБА_1 до обвинуваченої ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляду відповідно до ухвали суду від 28 грудня 2023 року.

З дослідженого заключення про результати психологічного обстеження від 10.09.2021 р. виданого психологом ОСОБА_5 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що події які мали місце є для дитини травмуючими. Тригерні ситуації можуть провокувати психологічні прояви (тригери: місце події, темрява, соціальні сеті, незнайомі жінки). Можливий посттравматичний синдром. Дитина потребує консультації психіатра та психологічної підтримки. Рекомендована психологічна адаптація, арт-терапія від 15 годин ( середня вартість години практикуючого психолога становить 850 грн ), басейн, йога, масаж.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Частинами 1 і 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 - 82 ЦПК.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

При цьому, згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Статтею 1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто, при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду необхідно встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та

допустимими доказами.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , звернулася з цивільним позовом, якій було завдано неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 внаслідок вчинення останньою кримінального правопорушення.

А отже, суд приходить до висновку, що саме протиправними діями відповідача ОСОБА_2 , в результаті вчинення нею кримінального правопорушення, неповнолітній ОСОБА_1 були спричинені легкі тілесні ушкодження, тобто їй була завдана моральна шкода.

Визначення розміру моральної шкоди в грошовому еквіваленті належить до компетенції суду на підставі прямої вказівки ЦК України, а проведення експертизи для визначення розміру такої шкоди не є необхідним. Суд в будь-якому випадку повинен самостійно визначити обґрунтований розмір моральної шкоди залежно від критеріїв, наведених в ЦК України, а також з урахуванням будь-яких інших обставин, які мають істотне значення, керуючись при цьому вимогами розумності і справедливості.

Пунктами 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з подальшими змінами та доповненнями, передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку із порушенням наданих прав, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з п. 5 вищевказаної постанови Пленуму, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

На думку суду, ОСОБА_1 поза всяким розумним сумнівом зазнала моральних та душевних страждань у зв`язку з нанесенням відповідачем ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень.

Судом враховується, що неповнолітня ОСОБА_1 під час та протягом тривалого часу після нанесення їй тілесних ушкоджень відповідачем відчувала фізичний біль та моральні страждання.

Відповідачка вчинила насильницькі дії стосовно неповнолітньої особи. Крім фізичного болю, неповнолітня ОСОБА_1 тривалий час відчувала психологічний дискомфорт внаслідок заподіяння їй фізичної та моральної образи, порушення її права недоторканості, внаслідок чого вона тривалий час не може заспокоїтись, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 12 750 грн. в рахунок відшкодування завданої проступком моральної шкоди.

На доводи відмовідача щодо відсутності підстав для стягнення моральної шкоди за відсутності її вини, суд виходить з того, що враховуючи презумпцію невинуватості (ст. 62 Конституції України,ст. 17 КПК України), дійсно факт вчинення особою кримінального

правопорушення та вина такої особи в його вчиненні повинні встановлюється у порядку кримінального провадження, оскільки суд у порядку цивільного судочинства не має юрисдикційних повноважень встановлювати факт вчинення кримінального правопорушення.

Так, Верховний Суд у постановах від 02 грудня 2021 року, справа № 449/1689/19, від 01 лютого 2024 року, справа № 930/497/23, наголосив, що нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Як вбачається з матеріалів справи, кримінальне провадження щодо відповідача закрито на підставіст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, що є нереабілітуючою підставою.

Відповідно до ч. 7ст. 128 КПК Україниособа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, зазначені вище обставини, а саме подія, а також особи, які були причетні до кримінального провадження, встановлені та мали місце, тобто, закриття кримінального провадження не є реабілітуючою, а саме, не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини відповідача у вчиненні кримінального правопорушення.

Більше того, відповідач на продовженні кримінального провадження та ухваленні виправдувального вироку не наполягав, кримінальне провадження в справі закрито за клопотанням його захисника та його згоди, підстава закриття кримінального провадження не є реабілітуючою, тому суд вважає, що між протиправними діями відповідача, виною відповідача у вчиненні кримінального правопорушення та наслідками у виді заподіяння позивачу, як потерпілому у даному кримінальному правопорушенні шкоди, є причинно-наслідковий зв`язок, з огляду на що доводи сторони відповідача з даного приводу судом відхиляються.

Таким чином, не зважаючи на постанову про закриття кримінального провадження, відповідач не звільняється від цивільної відповідальності за спричинення шкоди.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Стосовно витрат позивача на правову допомогу у розмірі 11 000, 00 грн, необхідно вказати таке.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову- на відповідача.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Так, на підтвердження здійснених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано угоду №56 від 28 вересня 2021 року та додаткову угоду про надання професійної правничої допомоги від 01.12.2021 №2, акту виконаних юридичних робіт від 28 грудня 2023 р., платіжної квитанцією до прибуткового касового ордера №74 від 28 грудня 2023 на суму 11 000, 00 грн.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Положеннями п. 4 ч. 1ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»(далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Виходячи зі змісту положень частини третьоїстатті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Положеннями ст. 627ЦК Українизакріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Суд прийшов до висновку про те, що заявлений позивачем розмір правової допомоги є неспівмірним з розміром заявлених позовних вимог. А тому, враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, кількість судових засідань, з врахуванням розгляду справи у спрощеному порядку, ціну позову, керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, а також критерієм розумності розміру правничої допомоги, виходячи з конкретних обставин справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу та вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача 6 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також

смертю фізичної особи.

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди, завданої злочином, звільнена від сплати судового збору, а тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 10-13, 76-81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального проступку задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженки с. Вікторівна Доманівського району Миколаївської області, зареєстрована: АДРЕСА_3 та проживає: АДРЕСА_2 , на користь потерпілої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 12 750 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженки с. Вікторівна Доманівського району Миколаївської області, зареєстрована:

АДРЕСА_3 та проживає: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_2 6000 грн витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженки с. Вікторівна Доманівського району Миколаївської області, зареєстрована: АДРЕСА_3 та проживає: АДРЕСА_2 1 073,60 грн. судового збору на користь держави.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Миколаївського апеляційного суду через Доманівський районний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03.07.2024 рку

Суддя : О. В. Кривенко