справа №176/2142/24
провадження №2/176/1134/24
РІШЕННЯ

Іменем України

08 жовтня 2024 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючої судді Павловської І.А., розглянувши в місті Жовті Води, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Мотуза О.В., звернулася до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, де просить стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 143986,92 грн.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що протягом тривалого часу з 06 липня 2004 року по 21 жовтня 2022 року вона працювала на посаді бухгалтера в ДП ««Східний гірничо-збагачувальний комбінат».

20 жовтня 2022 року позивачку звільнено з посади бухгалтера групи Інгульської шахти бухгалтерії управління ДП ««Східний гірничо-збагачувальний комбінат» за угодою сторін з 21 жовтня 2022 року.

Відповідно до довідки від 11 травня 2023 року №171 виданій позивачці, станом 01 травня 2023 року заборгованість по заробітній платі складає 126579,56 грн.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 липня 2023 року по справі №176/1269/23 позов задоволено та стягнуто з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь позивача заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в розмірі 126579,56 грн.

Вказує, що 27 листопада 2023 року Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було відкрито виконавче провадження № 73427306 щодо стягнення з ДП «СхідГЗК» заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у розмірі 126579,56 грн.

11 квітня 2024 року на банківський рахунок позивачки перераховано вказану вище суму заборгованості.

Оскільки виплату було проведено 11.04.2024 року, позивач вважає, що має право на отримання середнього заробітку за час затримки виплати, за період з 11 жовтня 2023 року по 11 квітня 2024 року.

Відповідно до довідки про доходи позивачки №174 від 26 липня 2024 року середньоденна заробітна плата з урахуванням податків та зборів складає 1090,81 грн., а середньомісячна заробітна плата з урахуванням податків та зборів складає 23997,82 грн.

Отже, на думку представника позивача, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 11 жовтня 2023 року по 11 квітня 2023 року включно складає 143986,92 грн. (23997,82 грн. х 6 місяців = 143986,92 грн.).

Таким чином, просила стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 143986,92 грн.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2024 року по справі було відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подав.

Представнику відповідача ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» відповідно до вимог ЦПК України, направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін від відповідача не надходило.

19 серпня 2024 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від ДП «Схід ГЗК» надійшов відзив на позовну заяву, в якому ДП «СхідГЗК» просить застосувати співмірність боргу та стягнути з ДП «СхідГЗК» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 10 000,00 грн.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що заявлена позивачем сума стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку у сумі 143986,92 грн. більше ніж у чотири рази перевищує середню заробітну плату позивача, яка становила 23997,82 грн. на місяць, та на думку відповідача, не відповідає вимогам справедливості та пропорційності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Так, відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно наказу №1449 о/с від 20 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звільнена з посади бухгалтера групи Інгульської шахти бухгалтерії управління ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», 21 жовтня 2022 року за угодою сторін та визначено бухгалтерії підприємства виплатити грошову компенсацію за 85 календарних днів невикористаної щорічної відпустки.

Відповідно до довідки ДП «СхідГЗК» №171 від 11 травня 2023 року, на момент звільнення заборгованість по виплаті заробітної плати ОСОБА_1 складає 126579,56 грн., а саме: за червень 13935,87 грн.; за липень 18430,54 грн.; за серпень 19773,21 грн.; за вересень 12786,39 грн.; за жовтень 13086,72 грн. з компенсацією за невикористану відпустку за 85 к.д. у розмірі 48566,83 грн.

Згідно довідки про доходи ДП «СхідГЗК» №174 від 26 липня 2024 року середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 1090,81 грн.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 липня 2023 року з ДП «СхідГЗК» на користь ОСОБА_1 стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату. Рішення набрало законної сили 18 серпня 2023 року.

З виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що зарахування стягнутих рішенням суду від 18 липня 2023 року коштів у розмірі 126579,56 грн. на рахунок позивачки відбулось 11 квітня 2024 року.

Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

За змістом ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Згідно Постанови Верховного Суду у справі №804/871/16 від 27.08.2020 року одноразова грошова допомога при звільненні не входить до складу грошового забезпечення. Проте, передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність за затримку розрахунку при звільненні настає у випадку невиплати в день звільнення всіх сум, що належать працівнику від підприємства, установи, організації. Вказаний законодавчий припис є загальним і не встановлює конкретні види виплат, які роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові в день його звільнення.

З матеріалів даної справи вбачається, що рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 липня 2023 року було стягнуто на користь позивача з ДП «СхідГЗК» нараховану, але не виплачену заробітну плату. Рішення суду виконано 11 квітня 2024 року.

Таким чином, позивачем доведено факт того, що мало місце порушення законодавства про працю та у нього виникло право на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 липня 2023 року (наступний день після ухвалення рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 липня 2023 року) по 11.04.2024 (день виконання рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 липня 2023 року), що мають бути обмежені шестимісячним строком.

Разом з тим, на вимоги позивача про стягнення остаточного розрахунку при звільнені до статті 117 КЗпП України застосовується тримісячний строк звернення до суду, визначений частиною першою статті 233 КЗпП України, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

Відповідно ч. 2 ст. 233 КЗпП із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Згідно з Постановою Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі №755/12623/19 (провадження №14-47цс21) на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України пільга щодо сплати судового збору, передбачена п.1 ч.1 ст.5 Закону №3674-VI, не поширюється та застосовується тримісячний строк звернення до суду, визначений частиною першою статті 233 КЗпП України, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Як вбачається з виписки по рахунку позивачки фактичний розрахунок з ОСОБА_1 відбувся 11 квітня 2024 року. Із позовною заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 звернулася 09 серпня 2024 року, тобто поза межами тримісячного строку з дня, коли Державне підприємство «Схід ГЗК» фактично розрахувалось з нею.

Таким чином, позивачем пропущено тримісячний строк, встановлений ст.233 КЗпП України, при цьому суд зазначає, що позивачка, звертаючись до суду з позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з ДП «СхідГЗК», питання поновлення пропущеного строку не порушувала, на будь-які обставини, що перешкоджали їй звернутися до суду у встановлений законом строк, не посилалася та помилково вважала, що позовні вимоги не обмежуються строком звернення до суду.

За таких обставин, оскільки судом не встановлено пропуску позивачкою з поважних причин строків, встановлених статтею 233 КЗпП України, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з пропуском позивачкою тримісячного строку звернення до суду з вказаним позовом.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 116, 117 КЗпП, ст.ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Інна ПАВЛОВСЬКА