ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 липня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/3136/23

Головуючий у першій інстанції Ільченко О. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/768/24

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

Відповідач: ОСОБА_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 березня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя Ільченко О.І.), ухвалене у м.Прилуки ,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося з позовом до ОСОБА_1 з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 27580.80 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 24 лютого 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія « ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №26293-02/2022, право вимоги за яким відповідно до укладеного договору факторингу між ТОВ «Фінансова компанія « ІНВЕСТРУМ» і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» від 8 грудня 2022 року № 08122022 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідачка умови кредитного договору від 24 лютого 2022 року№26293-02/2022 не виконувала, а тому утворилась заборгованість у розмірі 27580.80 грн, яка складається з суми основного боргу 8800 грн та суми заборгованості за відсотками 18780.80 грн. Відовідачка в позасудовому порядку відмовляється від виконання взятих на себе зобов`язань, а тому позивач змушений звернутись з даним позовом до суду.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 березня 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково, стягнуто з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 26293-02/2022 від 24 лютого 2022 року у сумі 27080,80 гривень та судовий збір у розмірі 2630,32 гривень.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні представницею позивача було беззаперечно доведено невиконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором , у зв`язку з чим виникла заборгованість.Посилання відповідачки на безпідставне нарахування суми заборгованості за відсотками є хибним, оскільки у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування, у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення, зокрема від обов`язків сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені), що не стосується стягнення процентної ставки. Нарахування ж процентної ставки за користування позикою є законним. Проте, враховуючи, що відповідачкою в добровільному порядку було сплачено 500,00 грн в рахунок погашення боргу, що підтвердила представниця позивача, суд вважав за необхідне частково задовольнити позов та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 27080,80 гривень. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідачки на користь позивача в розмірі 2630,32 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості по тілу кредиту в сумі 3100 грн. В апеляційній скарзі відповідачка зазначає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не враховано поданий відповідачем відзив на позовну заяву в якому вона зазначала про безпідставність нарахування штрафних санкцій під час форс мажорних обставин , які були пов`язані з воєнним станом введеним на всій території України згідно з Указом Президента України від 24/02/2022 року. Також особа, що подала апеляційну скаргу зазначає, що позивачем не було приховано сплату нею коштів на погашення заборгованості в розмірі 500 грн і лише після подання відзиву цей факт був визнаний представником відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. Позивач у відзиві зазначає, що матеріалами справи в повній мірі доведено факт укладення кредитного договору, обгрунтовано розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, з умовами якого відповідачка ознайомлена в повній мірі. Надані суду докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження факту укладення кредитного договору між відповідачем та первісними кредиторами, підтвердження факту перерахування коштів на рахунок відповідача, вказаний при укладенні договору, та для обгрунтування розміру заборгованості відповідача. Позивач також вказує, що нарахування заборгованості за кредитним договором здійснювалось виключно первісним кредитором відповідно до умов договору. В цей розрахунок не включався період нарахування з 25.02.2024 року по 17.04.2024 року. Позивач лише просить стягнути із відповідача ту заборгованість за кредитними договорами, яка була нарахована первісними кредиторами.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За приписами ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 уклала кредитний договір № 26293-02/2022 від 24 лютого 2022 року з ТОВ «ФК «Інвеструм», відповідно до умов якого відповідачка отримала фінансовий кредит в розмірі 8800 грн на строк до 25.03.2022 року. (а.с. 6-7) За користування кредитом клієнт сплачує товариству 547.5% річних від суми кредиту в розрахунку 1.50% на добу.

Пунктом 2.1 та пунктом 4.3 кредитного договору № 26293-02/2022 від 24 лютого 2022 року сторони вищезазначеного договору погодили, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. У разі якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2 цього договору та/або в додатку до цього Договору, проценти передбачені в п.2.4 цього договору продовжують нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з першого дня просточення виконання умов договору.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що відповідно до п.1.5 договору клієнт просрочив виконання зобов`язання або в разі пролонгації кредиту зі зниженою процентною ставкою, нараховані згідно умов договору проценти підлягають перерахуванню за процентною ставкою 3.2% на добу з першого дня прострочення користування кредитними коштами та оплаті клієнтом в повному обсязі на загальних умовах, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору.

Згідно додатку № 1 до договору № 26293-02/2022 від 24 лютого 2022 року, який є невід`ємною його частиною ( графік платежів) сума кредиту становить 8800 грн та сума нарахованих відсотків за період з 24.02.2022 року по 25.03.2022 року становить 3960 грн, загальна вартість кредиту 12760 грн. ( а.с.8)

Відповідачем договір підписаний електронним підписом 24.01.2022 року (а.с.9), що нею не заперечується.

На підтвердження факту перерахування коштів на виконання умов кредитного договору № 26293-02/2022 від 24 лютого 2022 року позивачем надано довідку ТОВ « Універсальні платіжні рішення» від 03.10.2023 року № 2919_56 про перерахування коштів 24.02.2022 року о 07 годині 35 хв на суму 8800 грн на картку НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua -140002349, з призначенням платежу: зарахування на карту НОМЕР_1 .( а.с.65)

Таким чином, позивач та відповідачка підписуючи кредитний договір погодили строк його дії до 25.03.2022 року, а з урахуванням вимог п. 4.3 договору передбачили його продовження ще на 90 днів у разі невиконання його умов з перерахуванням визначеного до сплати розміру відсотків у додатку №1 до договору з 1.5% до 3.2% на весь час дії договору.

Отже, у зв`язку з невиконанням умов договору № 26293-02/2022 від 24 лютого 2022 року строк дії договору становить з 24.02.2022 року по 23.06.2022 року. Нараховані відсотки у відповідності до п. 1.2 підлягають перерахунку за відсотковою ставкою 3.2%.

8 грудня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 08122022 (а.с.10-12), за яким позивач набув право вимоги за вищевказаним кредитним договором.

Актом прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 08122022 від 08.12.2022 року (а.с.13) підтверджується передача позивачу реєстру боржників кількістю 5758.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 08122022 від 08.12.2022 року (а.с.14), розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 26293-02/2022 від 24 лютого 2022 року, заборгованість ОСОБА_1 за період з 24.02.2022 року по 31 травня 2023 року становить 27580.80 грн, яка складається з суми основного боргу 8800 грн та суми заборгованості за відсотками 18780.80 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо невірного обрахунку розміру заборгованості через нарахування відсотків після закінчення строку діїі договору за зазначеним вище кредитним договором не заслуговують на увагу суду, оскільки всі кошти сплачені ОСОБА_1 на погашення кредитної заборгованості були враховані, а право нарахування відсотків у період 90 днів після закінчення строку дії договору передбачено п.4.3 у розмірі передбаченому п.2.4 договору та відповідає приписам ч.2 ст.625 ЦК України.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на нарахування штрафних санкцій після закінчення дії договору спростовуються умовами кредитного договору № 26293-02/2022 від 24 лютого 2022 року.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки за укладеним договором факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набула права вимоги за кредитним договором № 26293-02/2022 від 24 лютого 2022 року на тих умовах на яких було укладено цей договір з позичальником, то позивач має право на стягнення з ОСОБА_1 свою користь за кредитним договором № 26293-02/2022 від 24 лютого 2022 року заборгованість у розмірі 27580.80 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 375 , 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 березня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: