ПОСТАНОВА

Іменем України

11 квітня 2024 року м. Кропивницький

справа № 385/987/23

провадження № 22-ц/4809/339/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Письменного О.А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 20 жовтня 2023 року у складі судді Венгрина М.В.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2023 року ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором зворотної фінансової допомоги.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначав, що 12.05.2021 між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було укладено усний договір про надання зворотної фінансової допомоги строком на 1 рік, на виконання якого він перерахував на картковий рахунок відповідача, відкритий у АТ КБ «ПриватБанк» 109 000,00 грн. Відповідач у погоджений сторонами строк договору кошти не повернув.

З метою досудового врегулювання спору 30.05.2023 адвокатом Хомич І.О. засобами поштового зв`язку на адресу відповідача направлено претензію щодо повернення набутих відповідачем коштів в розмірі 109 000,00 грн, відповідь на яку, станом на момент подачі позову не надходила.

Посилаючись на зазначені обставини просить стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 109 000,00 грн заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги, в судовому порядку. Крім того ним понесено судові витрати по справі у вигляді сплати судового збору в розмірі 1090,00 грн та витрати на правничу допомогу, які теж просить стягнути на свою користь з відповідача.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 20 жовтня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 109000,00 грн заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги, 1090,00 грн сплаченого судового збору та 16 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_2 , в інтересах якого діє Гура К.В. , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача зазначає, що судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вказує, що між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладено договір про надання ФОП ОСОБА_1 поворотної фінансової допомоги. Факт надання такої фінансової допомоги підтверджується платіжним дорученням № 1 від 12.05.2021, в якому платником вказано саме фізичну-особу підприємця ОСОБА_1 . Строків щодо повернення фінансової поворотної допомоги сторонами не погоджувалось. Ціль надання фінансової допомоги була домовленість за спільні кошти здійснити придбання товару в знайомих позивача та продати покупцям відповідача. Однак дана операція не була виконана від незалежних від відповідача обставин.

Зазначає, що з викладеного та наявних документів в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 діяли як суб?єкти підприємницької діяльності з метою отримання доходу саме від підприємницької діяльності. Дана обставина визнана і самим представником позивача. Тому вважає, що суб?єктний склад учасників та зміст правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов?язання за яким у відповідача і позивача не припинились та підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

На думку представника відповідача, судом першої інстанції визнано факт, що адвокатом змінено строки виконання зобов`язань.

Також зазначав, що на адресу відповідача 02.06.2023 надійшла претензія від 30.05.2023 від Адвокатського бюро «Івана Хомича» за підписом адвоката Івана Хомича. Додатком до претензії є копія платіжного доручення № 1 від 12.06.2021. Однак, відповідачем жодних правовідносин з адвокатським бюро «Івана Хомича» не було. Тому відповідачеві не зрозуміло, що це за претензія, за підписом адвоката Івана Хомича, жодних документів, які б підтверджували його повноваження надано не було, а тому вважає, що претензія від 30.05.2023 не є документом, який створює для відповідача будь-які правові наслідки.

Зауважив, що оскільки відсутня дата повернення позики, в позивача не було правових підстав звертатись до суду з даним позовом.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 заперечив проти доводів апеляційної скарги. Звертав увагу суду, що відповідач не заперечує факт перерахування йому коштів та доказів повернення коштів у строки встановлені статтями 530, 1049 ЦК не надав.

Зазначає, що набуття статусу ФОП не означає, що всі подальші правовідносини за участю цієї особи мають ознаки господарських, а спори з її участю належать до господарських, адже фізична особа продовжує діяти як учасник цивільних правовідносин, зокрема, укладаючи правочини для забезпечення власних потреб, придбаваючи нерухоме та рухоме майно. Однак, в ході розгляду справи не встановлено, що при укладенні договору та наданні поворотної фінансової допомоги ОСОБА_1 діяв як суб?єкт підприємницької діяльності, а тому посилання адвоката Гури К. В. на позицію ВС в справі № 127/23144/18 є неспроможними.

Також вказував, що відповідач не заявляв заперечень щодо не співмірності витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката (обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами), не містить таких і апеляційна скарга.

Просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

12.05.2021 між сторонами було укладено усний договір зворотної фінансової допомоги.

Договір поворотної фінансової допомоги (позики) не укладався в письмовій формі, а існування між сторонами цих правовідносин підтверджуються квитанцією, відповідно до якої позивач надав відповідачу позику в розмірі 109000,00 грн, що не суперечить вимогам закону, оскільки такий договір не підлягає нотаріальному посвідченню та /або державній реєстрації, виконаний сторонами в момент вчинення. Така обставина також визнається відповідачем і підтверджується платіжним дорученням № 1 від 12.05.2021, в якому вказано призначення платежу - надання зворотної фінансової допомоги згідно договору № 1 від 12.05.2021.

Позивач 30.05.2023 звернувся до відповідача з претензією щодо повернення коштів протягом 7 днів з дня отримання претензії (а.с. 16-17). Претензія підписана ОСОБА_5 , представником заявника.

Згідно відстеження за трек номером Укрпошти щодо вручення претензії відповідачу, вона ним отримана 02.06.2023 (а.с. 18, 19).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до положень ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Рішення суду зазначеним вимогам закону відповідає в повній мірі.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем отримано від позивача на його картковий рахунок 109 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 12.05.2021, в якому вказано призначення платежу - надання зворотної фінансової допомоги згідно договору № 1 від 12.05.2021, відповідач кошти не повертав позивачу, не заперечував щодо зазначеного призначення платежу. Вказані обставини не були спростовані відповідачем належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з огляд на наступне.

Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частинами першою, другою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України).

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до підпункту 14.1.257 статті 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування відсотків або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

Порівняння диспозицій наведених норм права дає підстави стверджувати про наявність спільних ознак правових відносин та, відповідно, несуперечливе правове регулювання. Отже, договір поворотної фінансової допомоги за своєю правовою природою є договором позики, а тому під час вирішення спору потрібно керуватися положеннями ЦК України, що регулюють правовідносини, які виникли з договору позики.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.03.2023 у справі № 357/1771/21 та у постанові від 28.08.2019 у справі 140/125/17.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина друга статті 1047 ЦК України).

З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Такі правові висновки щодо застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17 і підтримані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У справі, що переглядається, суд першої інстанції, встановив, що позивач виконав зобов`язання за договором поворотної фінансової допомоги, надав відповідачу позику в розмірі 109 000, 00 грн, проте відповідач зазначену суму боргу не повернув.

Існування договірних відносин та отримання коштів від ОСОБА_1 відповідачем не заперечується і підтверджується платіжним дорученням № 1 від 12.05.2021, в якому вказано призначення платежу «Надання зворотної фінансової допомоги згідно договору № 1 від 12.05.2021».

Дане платіжне доручення є первинним бухгалтерським документом та підтверджує надання коштів, що відповідає позиції Верховного Суду викладеній в постанові від 05.06.2019 в справі № 359/9825/17-ц.

Аргументи заявника про те, що з огляду на суб?єктний склад учасників та зміст правовідносин, що виникли з господарського договору, зобов?язання за яким у відповідача і позивача не припинились, підлягають розгляду в порядку господарського судочинства є безпідставними.

Главою 2 розділом 1 Господарського процесуального кодексу України, зокрема статтею 20 визначено спори, що відносяться до юрисдикції господарських судів, в тому числі за участю фізичних осіб-підприємців (фізичних осіб не підприємців).

Велика Палата Верховного Суду у пунктах 5.16-5.18 постанови від 25.02.2020 у справі №916/385/19 виклала висновки, які полягають у тому, що фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус фізичної особи-підприємця (далі ФОП) сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право і дієздатністю, та не обмежує їх. Набуття статусу ФОП не означає, що усі подальші правовідносини за участю цієї особи мають ознаки господарських, а спори з її участю належать до господарських, адже фізична особа продовжує діяти як учасник цивільних відносин, зокрема, укладаючи правочини для забезпечення власних потреб, придбаваючи нерухоме та рухоме майно. Отже, вирішення питання про юрисдикційність спору за участю ФОП залежить від того, виступає чи не виступає фізична особа як сторона у спірних правовідносинах суб`єктом господарювання, та чи є ці правовідносини господарськими.

У справі, яка переглядається, відповідачем не доведено, що укладення договору позики, між ним та ОСОБА_1 , як фізичними особами, які мають статус фізичної особи-підприємця, було спрямовано саме для здійснення господарської діяльності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність відповідачем того, що при укладенні договору та наданні поворотної фінансової допомоги ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність, маючи на меті отримання прибутку. Посилання представника відповідача на те, що сторони за договором домовились щодо придбання певного товару для перепродажу з метою отримання прибутку не підтверджені жодним доказом.

Враховуючи зазначене, посилання відповідача на позицію викладену в постанові Верховного Суду від 09.10.20219 в справі № 127/23144/18 не заслуговує на увагу.

Як зазначалось вище, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст.1049 ЦК України).

Позивач 30.05.2023 звернувся до відповідача з претензією щодо повернення коштів протягом 7 днів з дня отримання претензії (а.с. 16-17), яка отримана останнім 02.06.2023 (а.с. 18, 19).

Доказів повернення коштів станом на час розгляду справи, стороною відповідача не надано.

Доводи ОСОБА_2 про залишення ним претензії без розгляду через відсутність будь-яких договірних відносин з адвокатом Хомичем І.О. та недоведеність його повноважень на підпис претензії та представництво інтересів ОСОБА_1 спростовуються самим змістом претензії та наявністю Договору про надання правової допомоги № 26/цс від 03.04.2023 (а.с.16, 23-25).

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та зводяться до незгоди заявника з висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи та необхідності переоцінки доказів.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині - без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судового збору за перегляд справи апеляційним судом не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 20 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Дуковський

О.А. Письменний