РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року

м. Рівне

Справа № 559/2056/23

Провадження № 22-ц/4815/337/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 18 грудня 2023 року у складі судді Жуковської О. Ю., ухвалене в м. Дубно Рівненської області,

в с т а н о в и в :

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог вказувало, що на підставі заяви №б/н від 01 лютого 2011 року відповідач отримав встановлений кредитний ліміт на картковий рахунок. Зазначало, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві, а також на зміну кредитного ліміту за рішенням та ініціативою банку. Банк свої зобов`язання за Договором виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач, у свою чергу, Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, які передбачені договором, не сплатив, у зв`язку з чим станом на 23.02.2023 року виникла заборгованість у розмірі 46 525,60 грн., куди входить 37 985,65 грн. заборгованості за тілом кредиту та 8 539,95 грн. заборгованості за простроченими відсотками, яку і просило стягнути на свою користь з відповідача.

Заочним рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 18 грудня 2023 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване передбаченим законом обов`язком сторони довести обставини, на які вона покликається як на підставу своїй вимог, та, зокрема, обов`язком позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та обґрунтоване тим, що надані позивачем докази є є належним і достатнім підтвердженням того, що відповідач ОСОБА_1 отримав на свій рахунок від Банку кредитні кошти 01.02.2011 року. Судом враховано відсутність причинно-наслідкового зв`язку між підписанням Анкети-заяви 01.02.2011 року та початком користування кредитними коштами внаслідок здійснення покупки з оплатою частинами в магазині «Фокстрот» 01.02.2018 року, тобто через сім років, а відтак і підтвердження нарахувань заборгованості позивачу за цим кредитним договором.

Вважаючи рішення суду в частині відхилених позовних вимог незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи АТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що відповідач уперше звернувся до Банку в 2011 році, підписавши Анкету-заяву та ознайомившись із Умовами та Правилами банківських послуг, та тривалий час є клієнтом банку. Додає, що повторна ідентифікація шляхом заповнення Анкети-заяви забороняється. Зазначає, що відповідач отримав кредитну картку, користувався нею, знав про умови укладеного договору, тарифи банку та прийняв їх.

Звертає увагу на те, що дія Договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використанням кредитних коштів, а шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг відповідач ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, їх зміст йому зрозумілий, та їх положень він зобов`язався неухильно дотримуватися. Доводить, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами, і доказів протилежного ним не надано. Зазначає також, що згідно положень Анкети-заяви, відповідач зобов`язався самостійно ознайомлюватися зі всіма змінами на сайті АТ КБ «ПриватБанк». Звертає увагу на те, що надана Банком виписка по рахунку клієнта є первинним бухгалтерським документом і належним доказом користування позичальником кредитними коштами. З наведених підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог, що відхилені, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором кредиту і - як наслідок - виникнення заборгованості, про стягнення якої Банк і звернувся з даним позовом до суду.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, ч.1 ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

На обґрунтування позовних вимог Банк зазначав, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами банківських послуг та Тарифами банку складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Окрім того, вказував, що заявою відповідача підтверджується і той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були йому надані для ознайомлення в письмовій формі. На підтвердження додано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» від 01.02.2011 року, яка підписана сторонами.

Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, яка підписана ОСОБА_1 01.02.2011 року, поганої якості і місцями прочитати зміст документу неможливо (а.с. 21). Додана до позовної заяви копія паспорту відповідача підписана ОСОБА_1 і працівником банку ОСОБА_2 25.10.2018 (а.с. 51-52).

Згідно Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, старт карткового рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1 відбувся 01.02.2018 року і встановлено кредитний ліміт а розмірі 19000 грн., який поступово зріс до 39 000 грн., а 26.12.2022 року був зменшений до нуля (а.с. 19).

Картка НОМЕР_1 з типом «Універсальна» відкрита 01.02.2018 року з терміном її дії 09/21, про що також вказано в довідці АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 20).

Виписка за договором №б/н за період 01.02.2018-01.03.2023 року фактично містить інформацію за період з 01.02.2018 року до 01.01.2023 року. Старт відбувся 01.02.2018 зі встановлення кредитного ліміту в розмірі 19 000 грн. і першої витрати під назвою «Перший платіж за покупку на суму 9898,7 грн в 82,З Фокстрот від 01.02.2018 за сервісом «Оплата частинами», а у подальшому платежі здійснювались регулярно. Останнє зарахування переказу здійснено 16.04.2022 року, а також регулярно відбувались автоматичні списання відсотків і автоматичні погашення заборгованості дрібними сумами. Усього надходжень на картку відбулось в сумі 153 620,58 грн., баланс на кінець звітного періоду -46 525,6 грн. (а.с. 3-18).

Розрахунок заборгованості розпочинається 01.02.2018 року із витрати клієнта ОСОБА_1 в розмірі 1 649,75 грн., а закінчується 23.02.2023 з вказівкою на загальну заборгованість в розмірі 46 525,6 грн., з яких: 37 985,65 грн. - заборгованість за тілом кредиту, а 8539,95 грн. - за простроченими відсотками (а.с.7-12).

Правильність розрахунку перевірити не вбачається можливим, оскільки він не відноситься до періоду з 01.02.2011 до 31.01.2018, тобто в ньому, як і у виписці, відсутні дані за 7 років, що минули між підписанням Анкети-заяви та отриманням кредитних коштів 01.02.2018 року.

На обґрунтування позовних вимог Банк зазначав, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами банківських послуг та Тарифами банку складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Окрім того, вказував, що заявою відповідача підтверджується і той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були йому надані для ознайомлення в письмовій формі. На підтвердження додано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» від 25.02.2021 року, яка підписана сторонами.

Разом з тим, при дослідженні вказаної Анкети-заяви встановлено, що остання не містить даних про розмір відсотків та порядок їх нарахування, а також про відповідальність у вигляді штрафів.

Вказана Заява містить підпис ОСОБА_3 в графі про отримання та ознайомлення з Пам`яткою клієнта, Тарифами і основними умовами обслуговування і кредитування, проте докази на підтвердження того, що він ознайомлений саме із цими документами, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов.

На обґрунтування позовних вимог Банк вказує, що при укладання договору сторони керувалися саме вказаними нормами законодавства, при цьому, формулярами та стандартними формами є Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, згідно яких обслуговується відповідач.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1-3 ст. 89 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 4 ст. 77 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України).

Наявні у справі докази, які подані Банком на підтвердження своїх позовних вимог про стягнення боргу за кредитним договором, не є достатніми і належними, адже Банком заявлений період невиконання зобов`язань з 01.02.2011 року, хоча старт кредитного рахунку, виписка з рухом коштів, перша витрата коштів і всі розрахунки починаються з 01.02.2018 року, при цьому відомості про рух коштів, використання їх відповідачем з 01.02.2011 року по 01.02.2018 року, відсутні.

Так само відсутні належні, достатні, достовірні докази отримання ОСОБА_1 кредитних коштів 01.02.2011 року, тобто в день підписання Анкети-заяви, а відтак недоведеною та безпідставною є вимога про повернення цих коштів.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 18 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 квітня 2024 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Шимків С. С.