Провадження № 2/204/4045/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Карнаух В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

30 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» на його користь заборгованість по заробітній платі за період з травня 2021 року по серпень 2024 року у розмірі 171 619,00 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 19 059,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав на те, що він працював у Державному підприємстві «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» у період з 04 листопада 2003 року по 06 серпня 2024 року. Під час перебування у трудових відносинах з відповідачем за період з травня 2021 року по серпень 2024 року відповідачем позивачу була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 171 619,00 грн. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами щодо сплати заборгованості по заробітній платі, але до теперішнього часу заробітна плата відповідачу позивачем так і не виплачена. Крім того, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Зазначив, що за розрахунками позивача відповідач зобов`язаний сплатити позивачу середній заробіток у розмірі 19 059,00 грн. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 04 листопада 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 04 листопада 2024 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.

12 грудня 2024 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що сума невиплаченої заробітної плати та остаточного розрахунку становить 171 619,00 грн. Несвоєчасна виплата заробітної плати обумовлена складною економічною ситуацією та фінансовою кризою, а також розірванням контрактів з РФ, що призвело до великих фінансових збитків. Звертає увагу, що з січня 2023 року підприємство працює в одноденному режимі роботи. Також вважає, що позивач пропустив встановлений статтею 233 КЗпП України строк на звернення до суду з даним позовом. Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності просив не стягувати з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку.

Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.

Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював у Державному підприємстві «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» на різних посадах, наказом № 663 вк від 06 серпня 2024 року звільнений за власним бажанням, згідно зі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

Звернувшись до суду позивач зазначив, що відповідач не виплачував позивачу нараховану йому заробітну плату, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по заробітній платі та при звільненні відповідач не провів з нею розрахунок.

Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

У частині 1 статті 116 КЗпП України закріплено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Однак, відповідач при звільненні так і не провів з позивачем остаточний розрахунок та не виплатив позивачу нараховану йому заробітну плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Нормами ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Аналогічні положення має ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Разом з тим, відповідач не в повному обсязі виплачував позивачу нараховану йому заробітну плату.

Відповідно до статті 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Згідно з довідкою № 106/105 від 20 листопада 2024 року, виданою Державним підприємством «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова», вбачається, що Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» станом на 20 листопада 2024 року має перед ОСОБА_1 заборгованість з виплати заробітної плати у загальному розмірі 171 619,00 грн., з яких: за травень 2021 року 9 318,00 грн., за червень 2021 року 8 426,00 грн., за липень 2021 року 6 990,00 грн., за серпень 2021 року 8 849,00 грн., за вересень 2021 року 7 578,00 грн., за жовтень 2021 року 7 000,00 грн., за листопад 2021 року 7 000,00 грн., за грудень 2021 року 8 345,00 грн., за лютий 2022 року 5 370,00 грн., за березень 2023 року 9 691,00 грн., за квітень 2023 року 9 792,00 грн., за липень 2023 року 1 716,00 грн., за серпень 2023 року - 4 847,00 грн., за вересень 2023 року 8 249,00 грн., за січень 2024 року 10 680,00 грн., за лютий 2024 року 5 399,00 грн., за березень 2024 року 7 713,00 грн., за квітень 2024 року 5 324,00 грн., за травень 2024 року 9 545,00 грн., за червень 2024 року 10 857,00 грн., за липень 2024 року 8 202,00 грн., за серпень 2024 року 10 728,00 грн. (а.с. 18).

За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку, що з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» на користь ОСОБА_1 слід стягнути нараховану, але не виплачену заробітну плату, у розмірі 171 619,00 грн., а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Таким чином, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Вирішуючи питання щодо розміру заробітної плати, яка повинна бути стягнута за рішенням суду шляхом негайного виконання, суд виходить з наступних розрахунків: розмір заборгованості по заробітній платі, який стягнуто судом 171 619,00 грн.; період стягнення дорівнює 22 повних місяці. Отже, розмір заробітної плати який підлягає стягненню шляхом негайного виконання за один місяць становить: 171 619,00 грн. / 22 = 7 800,86 грн.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки розрахунок з позивачем так і не проведений.

Позивач дійсно має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 07 серпня 2024 року, тобто з дня, наступного за днем звільнення, по день ухвалення судом рішення, тобто по 19 грудня 2024 року.

Відповідно до пункту 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 10, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Отже, середньоденна заробітна плата позивача становить: червень 2024 року 10 857,00 грн., липень 2024 року 8 202,00 грн., що разом складає (10 857,00 грн. + 8 202,00 грн. = 19 059,00 грн.) поділеної на кількість робочих днів за ці два місяці (20 + 23 = 43 дні) = 443,23 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив врахувати, що Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» працює в одноденному режимі роботи.

Однак, будь-яких доказів, що у третьому та четвертому кварталах 2024 року на підприємстві відповідача встановлений скорочений режим роботи, стороною відповідача суду не надано (відповідачем до відзиву на позовну заяву долучені накази ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» про режим роботи підприємства лише за попередні періоди 1 квартал 2022 року, 3 квартал 2022 року, 4 квартал 2022 року, 1 квартал 2023 року, 2 квартал 2023 року, 3 квартал 2023 року, 4 квартал 2023 року, 1 квартал 2024 року, 2 квартал 2024 року), а тому, оскільки на підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи виключно на підставі наявних в матеріалах справи доказів, кількість робочих днів за період з 07 серпня 2024 року по 19 грудня 2024 року розраховується судом з урахуванням п`ятиденного режиму роботи.

У зв`язку з викладеним кількість робочих днів за період з 07 серпня 2024 року по 19 грудня 2024 року включно складає 97 днів, а саме: серпень 2024 року 18 днів, вересень 2024 року 21 день, жовтень 2024 року 23 дні, листопад 2024 року 21 день, грудень 2024 року 14 днів.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 7 серпня 2024 року по 19 грудня 2024 року включно складає 42 993,31 грн. (443,23 грн. х 97 днів = 42 993,31 грн.).

Разом з цим, оскільки у позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 19 059,00 грн., то з урахуванням положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд приходить до переконливого висновку, що з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» на користь ОСОБА_1 слід стягнути суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні саме у розмірі 19 059,00 грн., тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Щодо наведених у відзиві на позовну заяву тверджень відповідача про пропуск позивачем строку на звернення до суду з даним позовом, то такі твердження є безпідставними, помилковими та такими, що не відповідають вимогам статті 233 КЗпП України, оскільки позивач був звільнений з підприємства відповідача 06 серпня 2024 року, а до суду з даним позовом звернувся 30 жовтня 2024 року, тобто вочевидь в межах встановленого Законом тримісячного строку. Таким чином, строк звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивачем не пропущений.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги майнового характеру задоволені, на загальну суму 190 678,00 грн. (171 619,00 грн. + 19 059,00 грн. = 190 678,00 грн.) та позивач була звільнена від сплати судового збору за цими позовними вимогами, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1 906,78 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 38, 47, 115, 116, 117, 233 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 279, 352, 430 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» (місцезнаходження: 49008, м. Дніпро, вул. Криворізька, 1, ЄДРПОУ - 14308368) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 171 619,00 грн. (сто сімдесят одна тисяча шістсот дев`ятнадцять гривень, 00 копійок) та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 19 059,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч п`ятдесят дев`ять гривень, 00 копійок).

Стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» (місцезнаходження: 49008, м. Дніпро, вул. Криворізька, 1, ЄДРПОУ - 14308368) судовий збір у розмірі 1 906,78 грн. (одна тисяча дев`ятсот шість гривень, 78 копійок) на користь держави.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в межах суми платежу за один місяць, у розмірі 7 800,86 грн. (сім тисяч вісімсот гривень, 86 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез