Номер провадження 2/350/684/2024
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2024 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді Сокирко Л.М.,
секретаря судових засідань Видойник І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Рожнятів Калуського району Івано-Франківської області в залі судових засідань № 2 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» 28 серпня 2024 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 6 серпня 2021 року було укладено кредитний договір № 738043979 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу № 28/1118-01 та додаткові угоди: 28 листопада 2019 року № 19; 31 грудня 2020 року № 26; 31 грудня 2021 року № 27; 31 грудня 2023 року № 32, відповідно до яких відповідні права вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС».
Відповідно до реєстру боржників № 159 від 9 листопада 2021 року до зазначеного вище договору факторингу до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 738043979 від 6 серпня 2021 року.
5 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01 та додаткові угоди: 3 серпня 2021 року № 2; 30 грудня 2022 року № 3, відповідно до яких відповідні права вимоги Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс».
Відповідно до реєстру боржників № 9 від 30 травня 2023 року до зазначеного вище договору факторингу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 738043979 від 6 серпня 2021 року.
17 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 17/07/24 відповідно до якого відповідні права вимоги Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС».
Відповідно до реєстру боржників від 17 липня 2024 року до зазначеного вище договору факторингу та акту-прийому-передачі реєстру боржників від 17 липня 2024 року до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 738043979 від 6 серпня 2021 року на суму 28 549 грн 36 коп. з яких: 15 646 грн 96 коп - заборгованість за основною сумою боргу; 12 902 грн 40 коп. - заборгованість за відсотками.
Таким чином відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» в сумі 28 549 грн 36 коп.
Просили позов задовольнити, стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість в сумі 28 549 грн 36 коп. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір в сумі 2 422 грн 40 коп та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 2 вересня 2024 року позовну заяву передано за підсудністю на розгляд до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 5 листопада 2024 року цю справу розподілено головуючому судді Сокирко Л.М.
Ухвалою судді від 27 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача Тараненко А.І. у судове засідання не з`явився, але відповідно до прохальної частини позовної заяви просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема, викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, а також жодних інших заяв та клопотань до суду не спрямував.
Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, проте не з`явився у судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини свої неявки, відзиву не подав, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі статтей 280-282 Цивільного процесуального кодексу України ухвалив про заочний розгляд справи.
Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
6 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 738043979, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 18 000 грн, строком на 84 дні, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 251,85 % (процентів) річних. Кредит надавався в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки клієнта. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.
28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу № 28/1118-01 та додаткові угоди: 28 листопада 2019 року № 19; 31 грудня 2020 року № 26; 31 грудня 2021 року № 27; 31 грудня 2023 року № 32, відповідно до яких відповідні права вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС».
Відповідно до реєстру боржників № 159 від 9 листопада 2021 року до зазначеного вище договору факторингу до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 738043979 від 6 серпня 2021 року.
5 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01 та додаткові угоди: 3 серпня 2021 року № 2; 30 грудня 2022 року № 3, відповідно до яких відповідні права вимоги Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс».
Відповідно до реєстру боржників № 9 від 30 травня 2023 року до зазначеного вище договору факторингу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 738043979 від 6 серпня 2021 року.
17 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 17/07/24 відповідно до якого відповідні права вимоги Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС».
Відповідно до реєстру боржників від 17 липня 2024 року до зазначеного вище договору факторингу та акту-прийому-передачі реєстру боржників від 17 липня 2024 року до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 738043979 від 6 серпня 2021 року на суму 28 549 грн 36 коп. з яких: 15 646 грн 96 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 12 902 грн 40 коп. - заборгованість за відсотками.
Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.
З моменту отримання права вимоги до ОСОБА_1 , позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за кредитним договором № 738043979 від 6 серпня 2021 року в розмірі 28 549 грн 36 коп. з яких: 15 646 грн 96 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 12 902 грн 40 коп. - заборгованість за відсотками.
Згідно статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 516 Цивільного кодексу України- заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до змісту статтей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.
Як передбачено статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов`язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону.
Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідач порушив умови договору та належним чином не сплачував кредит, у результаті чого виник борг на загальну суму 28 549 грн 36 коп., що підтверджується розрахунками заборгованості.
Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням статті 617 Цивільного кодексу України.
З огляду на вище викладене, беручи до уваги те, що відповідач ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитним договором, не виконав, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо порядку укладення договорів в електронній формі, то такий порядок регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Зокрема, статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
Таким чином, суд вважає, що сторонами при укладенні 6 серпня 2021 року кредитного договору № 738043979 було дотримано усіх вимог законодавства, тому договір вважається укладеним та підлягає виконанню обома сторонами.
Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач в порушення умов кредитного договору не виконав взяті на себе зобов`язання перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до якого перейшло право вимоги за кредитним договором № 738043979 від 6 серпня 2021 року та прийшов до висновку, що заборгованість за тілом кредиту та відсотками на загальну суму 28 549 грн 36 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 6 000 грн, суд приходить до наступних висновків.
Згідно статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України.
Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно достатті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Статтею 133 Цивільного процесуального кодексу Українивстановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Зважаючи на принципи співмірності та справедливості, враховуючи зміст позовних вимог та докази, подані стороною позивача на підтвердження обґрунтованості судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката: договір про надання правничої допомоги № 1807/24-01 від 18 липня 2024 року, укладений між адвокатським бюро « Тараненко та партнери» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 1807/24-1 від 18 липня 2024 року, додаткову угоду № 1 від 18 липня 2024 року до договору про надання правничої допомоги № 1807/24-1 від 18 липня 2024 року, акт прийому - передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги № 1807/24-1 від 18 липня 2024 року), суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.
Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що позов задоволено в повному обсязі, тому судові витрати покладаються на відповідача в повному розмірі.
З відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати в розмірі 2422 грн 40 коп.
Керуючись статтями 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265, 280, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 207, 526, 530, 611, 626, 627, 629, 638, 1048, 1050, 105, 1055 Цивільного кодексу України, статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування»,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
За заявою відповідача, поданою до суду у тридцятиденний строк з часу отримання його копії, заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду учасниками процесу шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а учасниками справи, які не були присутні при оголошенні рішення в той же строк і в тому ж порядку з моменту вручення їм копії рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 27 грудня 2024 року.

Суддя: Сокирко Л.М.