КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/7448/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9259/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Агапова Олексія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 лютого 2024 року про призначення судово-технічної експертизи у складі судді Марфіної Н.В.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коптєлова Оксана Ростиславівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курковська Яна Леонідівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кондратюк Алла Василівна, Комунальне підприємство «Центр правової допомоги та реєстрації», державний реєстратор Комунального підприємства «Центр правової допомоги та реєстрації» Скляренко Олексій Миколайович, про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна та визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна та визнання права власності на нерухоме майно.

В ході розгляду справи 22 вересня 2023 року представник позивача звернувся до суду з клопотанням про забезпечення доказів шляхом їх витребування та проведення судово-технічної експертизи нотаріального бланку.

У підготовчому засіданні 29 вересня 2023 року вирішене зазначене клопотання представника позивача в частині направлення заступнику начальника ГУ - начальнику СУ ГУНП у м. Києві запиту щодо отримання інформації необхідної для вирішення клопотання про витребування доказів і подальшого вирішення питання щодо призначення у справі судової експертизи.

13 грудня 2023 року до суду повторно надійшло клопотання представника позивача про забезпечення доказів шляхом їх витребування та проведення судово-технічної експертизи нотаріального бланку.

Ухвалою суду від 13 грудня 2023 року клопотання представника позивача задоволено, витребувано від Київського державного нотаріального архіву оригінал договору дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідчений 01.02.2012року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л., (серія спеціального бланку нотаріальних документів ВРР №012419) а також інформацію, повязану з вчиненим на указаному бланку правочином.

31 січня 2024 року до суду надійшло аналогічне клопотання представника позивача про забезпечення доказів шляхом проведення судово-технічної експертизи спеціального нотаріального бланку.

Обґрунтовуючи клопотання представник вказує, що предметом доказування у справі є обставини вибуття спірного нерухомого майна поза волею власника спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На переконання представника, нерухоме майно вибуло з володіння на підставі неукладеного (підробленого) правочину від 01 лютого 2012 року, а саме: договору дарування квартири АДРЕСА_1 посвідченого начебто приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Яною Леонідівною (реєстровий номер 462).

Зазначає, що встановити чи відповідає аналогічним нотаріальним документам, що знаходяться у офіційному обігу України, конкретний нотаріальний бланк серії ВРР №012419 на якому надрукований текст договору дарування квартири АДРЕСА_1 можливо лише шляхом проведення експертизи, оскільки потрібні спеціальні знання в сфері іншій ніж право.

Указував, що Київський державний нотаріальний архів на виконання ухвали суду надав оригінал нотаріального бланку серії ВРР №012419, на якому надрукований текст договору дарування квартири АДРЕСА_1 , а також повідомив, що на нотаріальному бланку серії ВРР №012419 ПН Курковська Я.Л. 01 лютого 2012 року дійсно посвідчувала правочин, але його предметом не була квартира АДРЕСА_1 і сторони правочину інші, а не ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 лютого 2024 року клопотання представника позивача задоволено частково. Призначено у справі за позовом ОСОБА_2 судово-технічну експертизу документа, на вирішення якої поставлено наступні питання:

- чи відповідає аналогічним документам, що знаходяться у офіційному обігу України, спеціальний бланк нотаріальних документів серії ВРР, номер 012419 на якому викладений договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , посвідчений приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Яною Леонідівною 01 лютого 2012 року, зареєстрований в реєстрі за номером 462?

- якщо вказаний спеціальний бланк нотаріального документу не відповідає аналогічним спеціальним бланкам нотаріальних документів, що знаходяться у офіційному обігу України, то яким чином виготовлений нотаріальний бланк серії ВРР, номер 012419 на якому викладений договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , посвідчений приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Яною Леонідівною 01 лютого 2012 року, зареєстрований в реєстрі за номером 462?

- якщо вказаний спеціальний бланк нотаріального документу не є оригінальним, не відповідає аналогічним спеціальним бланкам нотаріальних документів, що знаходяться у офіційному обігу України, то чи може бути виготовлений такий нотаріальний бланк без наявності та використання офіційного оригіналу нотаріального бланку серії ВРР, номер 012419? Провадження по справі зупинено до отримання висновку судово-технічної експертизи документа.

В апеляційній скарзі адвокат Агапов О.О. в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 лютого 2024 року та повернути справу на розгляд суду першої інстанції.

Зазначає, що проведена судово-технічна експертиза документа не спростує та/або не підтвердить наявність волевиявлення (померлого ОСОБА_2 ) на відчуження належного йому майна.

Вказує, що призначена судово-технічна експертиза документа є передчасною.

Зазначено, що направляючи для проведення експертизи нотаріальний бланк доцільно було поставити на вивчення експерта-почеркознавця питання про справжність підписів сторін договору та призначити комплексну (судово-технічну та почеркознавчу) експертизу документа. Посилається на те, що представник позивача свідомо уникає питання вивчення підписів сторін договору, з залученням експерта.

Відзив на апеляційну скаргу у строк, визначений судом, до апеляційного суду не надійшов.

У судовому засіданні адвокат Агапов О.О. в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав й просив її задовольнити.

Адвокат Шаповалов С.В. в інтересах ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу, як необгрунтовану, залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про розгляд прави повідомлялися належно.

За положеннями частини другої ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч. 1 ст. 102 ЦПК України).

За правилами ч. 1 ст. 103, ч. 1 ст. 104 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Заявляючи клопотання представник позивачавказував, що нерухоме майно вибуло з володіння на підставі неукладеного (підробленого) правочину від 01 лютого 2012 року, а саме: договору дарування квартири АДРЕСА_1 посвідченого начебто приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Яною Леонідівною (реєстровий номер 462).

У зв`язку з чим вважає, що доцільним буде встановити чи відповідає аналогічним нотаріальним документам, що знаходяться у офіційному обігу України, конкретний нотаріальний бланк серії ВРР № 012419 на якому надрукований текст договору дарування квартири АДРЕСА_1 , що можливо лише шляхом проведення експертизи, оскільки потрібні спеціальні знання в сфері іншій ніж право.

Принцип рівності сторін перед судом є основою сучасної концепції справедливого правосуддя.

Європейський суд з прав людини досить часто посилається на принцип рівності перед законом і судом у своїх рішеннях, при тому, що засади рівності і змагальності у судовому процесі виведені ним із принципу верховенства права, якому підпорядкована вся Конвенція про захист прав та основоположних свобод, та є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції. Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (рішення у справах "Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands" від 27 жовтня 1993 р., заява № 14448/88, п. 33, та "Ankerl v. Switzerland" від 23 жовтня 1996 р., заява № 17748/91 п. 38). Принцип рівності був неодноразово застосований ЄСПЛ і у справах щодо України (справа "Надточій проти України" (Nadtochiy v. Ukrai№e, заява № 7460/03), рішення від 15 травня 2008 р.)

Цей принцип запроваджено і статтею 12 ЦПК, де прямо зазначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" від 01.06.2006 року).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах", у разі коли необхідність експертного висновку обумовлена обставинами, викладеними у позовній заяві, чи поданими доказами, суддя має призначати експертизу, як правило, при підготовці справи до судового розгляду, враховуючи при цьому думку осіб, які беруть участь у справі.

Судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмета доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, наявні у справі докази є взаємно суперечливими.

При цьому неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду.

Викладене узгоджується з правовими висновками, наведеними у постановах Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року в справі № 6-9цс12, від 17 вересня 2014 року в справі № 6-131цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року в справі № 496/4851/14-ц (провадження 61-7835сво19).

Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленого ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням предмету й підстав заявленого позову та для з`ясування обставин, що мають значення для справи суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заявленого клопотання з огляду на те, що підтвердження чи спростування доказу щодо укладення договору дарування квартири між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 може бути встановлено за допомогою експертного висновку, тому задоволення заявленого клопотання буде сприяти дотримання принципу змагальності сторін і не створить сторонам перешкод у процесі доказування зазначених обставин.

Дії суду що сприяють встановленню істини у справі, в жодному разі не повинні сприйматися як дії щодо захисту однієї із сторін процесу. Цивільний процес є формою реалізації правосуддя, яка забезпечує і гарантії здійснення правосуддя, і гарантії права громадян на судовий захист. Такий зв`язок правосуддя і цивільного судочинства пояснює їх принципову єдність як змісту і форми.

Правосуддя через процес необхідно розглядати як доступність, що полягає у певному стандарті, який відбиває вимоги справедливого та ефективного судового захисту, що конкретизується в належних судових процедурах, розумних строках, і безперешкодного звернення усякої заінтересованої особи до суду.

Частиною 3 ст. 376 ЦПК України передбачено вичерпний перелік обов`язкових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у разі порушення норм процесуального права. Однак, порушення стадійності вирішення судом клопотання про призначення експертизи у справі не зазначено в цьому переліку як порушення норм процесуального права, яке тягне обов`язкове скасування судового рішення. А тому твердження апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування ухвали суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про необхідність скасування ухвали суду не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формування рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі змісту статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі Проніна проти України).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Агапова Олексія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 01 липня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: