УХВАЛА

08 липня 2024 року

м. Київ

справа № 2-4910/2003

провадження № 61-8919ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, у складі судді Бородовського С. О., від 05 березня 2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Пнівчук О. В., Девляшевського В. А., Томин О. О., від 20 травня 2024 року за заявою ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого документа, заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 у справі № 2-4910/2003 звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого документа, заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Заяву обґрунтував тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2003 року у справі № 2-4910/2003, його поновлено на посаді виконуючого обов`язки начальника відділу апеляцій Державної податкової адміністрації (далі - ДПА) в Івано-Франківській області з 08 листопада 2000 року. Рішення суду в частині поновлення на роботі звернуто до негайного виконання.

На виконання вказаного рішення 15 вересня 2003 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист, який 15 вересня 2003 року ним пред`явлено до примусового виконання у відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції. Однак дотепер зазначене судове рішення не виконано, жодних документів виконавчого провадження з органів ДВС він не отримував.

Листом від 10 березня 2023 року, за підписом заступника начальника Відділу ДВС у м. Івано-Франківську, його повідомлено, що згідно автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у відділі ДВС у м. Івано-Франківськ відсутні відкриті виконавчі провадження з виконання виконавчого листа у справі № 2-4910/2003 від 15 вересня 2003 року, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області про поновлення його на роботі.

Вважає, що відсутність у нього оригіналу виконавчого листа та зміст відповіді органу ДВС про відсутність виконавчих проваджень є доказом втрати виконавчого листа.

Крім того, вважає, що необхідно замінити боржника на ГУ ДПС в Івано-Франківській області, яке є правонаступником ДПА в Івано-Франківській області.

Враховуючи наведені обставини, ОСОБА_1 просив суд видати дублікат виконавчого листа, визнати поважними причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та поновити пропущений строк.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 05 березня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 20 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Івано-Франківського міського суду від 05 березня 2024 року залишено без змін.

20 червня 2024 року через підсистему Електронний суд ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 березня 2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 20 травня 2024 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд суду першої інстанції.

Заява про поновлення строку на касаційне оскарження, яке підлягає задоволенню, оскільки касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення ОСОБА_1 оскарженої постанови апеляційного суду

За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Щодо оскарження судових рішень в частині вимог про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ,

від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Отже ухвала суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 24 частини першої статті 353 ЦПК України) та постанова апеляційного суду за результатами її апеляційного перегляду, не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 березня 2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 20 травня 2024 року в частині вирішення вимог щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання необхідно відмовити на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Щодо оскарження судових рішень в частині вимог про видачу дубліката виконавчого документу та процесуального правонаступництва

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження із перегляду ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 березня 2024 року та постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 20 травня 2024 року в частині вирішення вимог щодо видачі дубліката виконавчого листа та процесуального правонаступництва.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Ухвала суду за результатами розгляду заяви про видачу дублікату виконавчого листа та заміну сторони виконавчого провадження не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами норм права при вирішенні питання про видачу дублікату виконавчого листа та питання процесуального правонаступництва є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебувала цивільна справа № 2-4910/2003 за позовом ОСОБА_1 до ДПА в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_2 , про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 12 вересня 2003 року у справі №2-4910/2003, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 грудня 2003 року та ухвалою Верховного Суду України від 20 травня 2004 року, позов задоволено частково.

Визнано незаконним наказ першого заступника голови ДПА в Івано-Франківській області ОСОБА_2. № 188-о від 08 листопада 2000 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи за ст. 36 п.2 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку виконання обов`язків начальника відділу апеляцій; ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді виконуючого обов`язки начальника відділу апеляцій ДПА в Івано-Франківській області з 08 листопада 2000 року. Стягнуто з ДПА в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 20 987,93 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 105,88 грн судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ДПА в Івано-Франківській області 20 987,93 грн шкоди, заподіяної організації у зв`язку з оплатою ОСОБА_1 часу вимушеного прогулу. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді виконуючого обов`язки начальника відділу апеляцій ДПА в Івано-Франківській області та стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за один місяць в сумі 618,20 грн звернуто до негайного виконання.

В матеріалах справи № 2-4910/2003 міститься розписка ОСОБА_1 про отримання ним 15 вересня 2003 року виконавчого листа та заява від 12 січня 2004 року (подана після набрання рішенням суду законної сили) про видачу виконавчого листа щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 20 987,93 грн та судових витрат.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 у 2023 році вже звертався із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, виданого 15 вересня

2003 року Івано-Франківським міським судом, та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 12 липня 2023 року, залишеною без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 04 вересня 2023 року, відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання у справі № 2-4910/2003.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А., Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д.

від 09 листопада 2023 року (провадження № 61-14526ск23) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 12 липня 2023 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 04 вересня 2023 року.

Також судами встановлено, що із 15 вересня 2003 року на примусовому виконанні у відділі ДВС виконавчі провадження з примусового виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 12 вересня 2003 року у справі № 2-4910/2003 про поновлення

ОСОБА_1 на роботі не перебували.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до пункту 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) сформулювала висновок, згідно з яким, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Крім того у постанові від 26 жовтня 2022 року в справі № 201/13239/15-ц (провадження № 14-75цс22), Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що саме по собі подання стягувачем виконавчого документа до органу державної виконавчої служби (приватного виконавця) не завжди свідчить про переривання строку пред`явлення такого документу до виконання.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження №14-197цс21) зазначила, що заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва.

За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Встановивши факт звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, поновлення строку його пред`явлення до виконання та заміну боржника, більш ніж через 20 років після видачі судом виконавчого документу, за відсутності відомостей про відкриття виконавчого провадження, суди дійшли обґрунтованих висновків про відсутність підстав для видачі дублікату виконавчого листа і заміну боржника.

Відмовляючи ухвалою від 09 листопада 2023 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 липня

2023 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 04 вересня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дубліката у справі № 2-4910/2003, Верховний Суд зокрема звертав увагу на необхідністьдобросовісної реалізації стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків.

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами норм права при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа та вирішення питання процесуального правонаступництва є очевиднимі не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 388, 389, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 березня 2024 року та постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 20 травня 2024 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 березня 2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 20 травня 2024 року.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

О. М. Осіян

Є. В. Синельников