Єдиний унікальний номер 341/2313/23
Номер провадження 2/341/66/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2024 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р., за участю:

секретаря судового засідання Матейко О. С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

ВСТАНОВИВ

Представник Білий В. С. в інтересах ПАТ «СК «Уніка» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

У позові просить:

- стягнути з відповідача на користь позивача шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, у розмірі 58959,90 грн;

- стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 2684,0 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,0 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що 25.06.2024 між ПрАТ «СК «Уніка» та ТОВ «Абрил фарм» укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу Тойота (д. р. н. НОМЕР_1 ). 08.08.2021 у м. Бурштин сталась ДТП за участю транспортного засобу КІА (д. р. н. НОМЕР_2 ) під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля Тойота (д. р. н. НОМЕР_1 ) під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Тойота, що був застрахований ПрАТ «СК «Уніка». Відповідно до постанови Галицького районного суду Івано-Франківської області від 21.10.2021 ДТП сталась внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України. На підставі заяви потерпілої особи, договору добровільного страхування транспортного засобу складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування в сумі 188959,90 грн. На момент скоєння ДТП цивільно правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована в НАСК «Оранта». Ліміт відповідальності страховика становив 130000,0 грн. 10.02.2022 НАСК «Оранта» виконало своє зобов`язання в сумі 130000,0 грн. Враховуючи вищевикладене, просить стягнути з відповідача на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 58959,90 грн.

Ухвалою суду від 27 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 16.11.2023, яке відкладено на 28.11.2023 та 19.12.2023.

Ухвалою суду від 08.01.2024 призначено у справі автотоварознавчу експертизу. На час проведення провадження у справі зупинено.

29.04.2024 на адресу суду повернулися матеріали цієї цивільної справи та висновок експерта від 19.042024 № СЕ-19/109-24/598-АВ.

Ухвалою суду від 30.04.2024 поновлено провадження у справі. Судове засідання призначено на 10.05.2024.

У судове засідання з`явився відповідач.

Представник позивача не з`явився, хоча повідомлений про розгляд справи належним чином відповідно до норм ст. 128 ЦПК України. На офіційно зареєстровану електронну адресу представника позивача 30.04.2024 надіслано копію ухвали про поновлення провадження у справі (а. с. 222).

Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (пункт 1 частини третьої статті 223 ЦПК України).

У позові зазначено клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представника позивача, оскільки такий повідомлений належним чином про судове засідання, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавав.

У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що розмір пошкоджень завищений, проте погодився із судовою експертизою щодо розміру збитків у сумі 167733,64 грн. Також, не визнав витрат на професійну правничу допомогу, оскільки немає доказів оплати 8000,0 грн.

Заслухавши відповідача, дослідивши і надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини справи.

Відповідно до постанови судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 21.10.2021 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, що становить 850,0 грн (а. с. 37-39). Постановою установлено, що 08 серпня 2021 року в с. Демянів, Івано-Франківської обл. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «KIA SPORTAGE», д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, та допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 Автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту «Каско Соrporate» від 25.06.2021 № 030413/4100/0002609 підтверджується, що такий укладений між ПАТ «СК «Уніка» та ТзОВ «Абрил фарм» (а. с. 13). Застрахований транспортний засіб - автомобіль марки «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до страхового акта від 30.08.2021 № 00449787 сума страхового відшкодування становить 188959,90 грн (а. с. 10).

Позивач виплатив як страхове відшкодування 188959,90 грн у межах договору від 25.06.2021 № 030413/4100/0002609, що підтверджується платіжним дорученням від 31.08.2021 № 243351 (а. с. 9).

Відповідно до звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 07.10.2021 № 14068, долученого до позову, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Тoyota corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження, станом на дату оцінки становить 215351,17 грн (а. с. 17-28).

Згідно з платіжною інструкцією від 10.02.2022 № 7228 НАСК «Оранта» виплатила ПрАТ «СК «Уніка» 130000,0 грн відшкодування (а. с. 43).

Відповідно до висновку експерта від 19.04.2024 № СЕ-19/109-24/598-АВ, виконаного на підставі ухвали суду, розмір збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу - автомобіля Тoyota corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження у ДТП, яка мала місце 08.08.2021 станом на 07.10.2021 становить 167733,64 грн (а. с. 205-212).

Надаючи правову оцінку установленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічні приписи передбачені ст. 993 ЦК України.

Спірні правовідносини регулюються положеннями ст. 27 Закону України «Про страхування» і ст. 993 ЦК України.

Вищевказані норми законодавчо закріплюють перехід до страховика, який виплатив страхове відшкодування, права вимоги страхувальника, яке він має до особи, відповідальної за збитки.

Таким чином, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Під час переходу права вимоги нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникло, а відбулася заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.

Суброгація (від лат. "subrogare" - заміщення, обрання взамін) є одним із видів уступки права, який полягає в тому, що до нового кредитора, який реально виконав зобов`язання у вигляді сплати грошей, переходить право вимагати відповідного відшкодування від особи, відповідальної за завдану шкоду.

Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц).

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, який розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до постанови судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 21.10.2021 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд установив, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 188959,90 грн. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до заподіювача шкоди ОСОБА_1 . На момент скоєння ДТП цивільно правова відповідальність відповідача була застрахована в НАСК «Оранта». Ліміт відповідальності страховика становив 130000,0 грн. 10.02.2022 НАСК «Оранта» виконало своє зобов`язання у сумі 130000,0 грн.

Приписами статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Отже, у зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до заподіювача шкоди ОСОБА_1 у розмірі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Вирішуючи питання щодо розміру завданої ОСОБА_1 шкоди внаслідок вчинення ДТП, а, як наслідок, розміру недостатності страхової виплати, здійсненої НАСК «Оранта», суд виходить з такого.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Оцінивши наявні у справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достатності і достовірності, керуючись внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про те, що, фактично, розмір завданих ОСОБА_1 збитків внаслідок ДТП становить саме 167733,64 грн, як установлено висновком експерта, підготовленим на підставі ухвали суду про призначення судової експертизи.

Відповідно, з урахуванням виплаченого НАСК «Оранта» страхового відшкодування у сумі 130000,0 грн, для повного відшкодування фактично завданої ОСОБА_1 шкоди недостатньою є сума у розмірі 37733,64 грн страхової виплати (відшкодування).

Тобто, на переконання суду, саме висновок експерта у цьому випадку є більш вірогідним доказом дійсної спричиненої шкоди відповідачем внаслідок ДТП, ніж надані позивачем страховий акт № 00449787 та звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 07.10.2021 № 14068.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в частині стягнення коштів у розмірі саме 37733,64 грн як такі, що виникли в порядку суброгації.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на правову допомогу у розмірі 8000,0 грн, суд зазначає наступне.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

З наданих до матеріалів справи доказів суд установив, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,0 грн підтверджуються копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 14.08.2019 серії ХС № 000229, копією договору дорученням про правові (юридичні - консультативні) послуги від 02.09.2019 № юк/су, копією додаткової угоди № 2 від 02.01.2023 до договору дорученням про правові (юридичні - консультативні) послуги від 02.09.2019 № юк/су, копією договору про надання правової допомоги від 02.01.2023 № 1/23ю, копією додатку № 2 до договору про надання правової допомоги від 02.01.2023 № 1/23ю, копією акта (звіту) прийому-передачі наданих послуг № 1/31658 до договору про надання правової допомоги від 02.01.2023 № 1/23ю (а. с. 44-51, 53).

З огляду на викладене, суд вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які становлять 5119,91 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1717,73 грн (а. с. 7).

Щодо витрат за проведення автотоварознавчої експертизи, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За проведення автотоварознавчої експертизи відповідач оплатив послуги експерта у розмірі 7269,92 грн, що підтверджується квитанцією від 30.03.2024 (а. с. 200).

Таким чином, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати за проведення автотоварознавчої експертизи пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2617,26 грн.

На підставі приписів статей 259, 268 ЦПК України суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення. Складання повного тексту рішення суду відкладено на строк не більш як п`ять днів.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, у розмірі 37733,64 грн.

У іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» судовий збір у розмірі 1717,73 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5119,91 грн.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 судові витрати за проведення експертизи у розмірі 2617,26 грн.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15 травня 2024 року.

Учасники справи:

позивач - акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», місцезнаходження: вул. О. Теліги, 6-В, корп. 4, м. Київ, ;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ