Справа №345/5623/23
Провадження № 2/345/64/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2024 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сухарник І.І.

за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представників відповідачів ОСОБА_3

ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про стягнення майнової шкоди в солідарному порядку, -

встановив:

Представник позивача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звернулася до суду з вказаним позовом.

Позовні вимоги мотивує тим, що постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.04.2023 у справі № 1-52/12 у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України - звільнено ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України, а кримінальне провадження щодо них закрито. Також, як вбачається зі змісту зазначеної вище постанови, ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 обвинувачувались у зловживанні службовим становищем, тобто в умисному, в інтересах третіх осіб, використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам в особі Пенсійному фонду України та в службовому підробленні, тобто у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, у затвердженні цих документів печаткою, їх підписанні, іншому підробленні документів, а також в складанні та видачі завідомо неправдивих документів, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам в особі Пенсійного фонду України.

Представник позивача зазначає, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п.1 ч.2 ст.284 КПК України) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. Також зазначає, що постанова Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.04.2023 у справі № 1-52/12 про закриття кримінального провадження є обов`язковою для суду у питанні, чи мали місце дії та чи вчинені вони цими особами. Вважає, що з огляду на приписи ч.6 ст.82 ЦПК України ті обставини, що ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 вчинили дії, які полягали у зловживанні службовим становищем, тобто в умисному, в інтересах третіх осіб, використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам в особі Пенсійному фонду України та в службовому підробленні, тобто у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, у затвердженні цих документів печаткою, їх підписанні, іншому підробленні документів, а також в складанні та видачі завідомо неправдивих документів, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам в особі Пенсійного фонду України, - доказуванню не підлягають. Зазначає, що при розгляді справи по суті дослідженню підлягають докази, які містяться в кримінальній справі № 1-52/12, з якої цей позов випливає.

В позовній заяві зазначено, що судом встановлено (в постанові від 03.04.2023 у справі № 1-52/12), що ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 (померла), діючи за попередньою змовою, вчинили дії, передбачені ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України, що призвели до того, що за період з 02.11.2006 по 31.12.2010 з бюджету Пенсійного фонду України ОСОБА_8 було безпідставно нараховано та виплачено грошові кошти у вигляді пільгової пенсії на загальну суму 44 084,45 грн. Станом на 25.10.2023 залишок становить 20411,68 грн.

Також представник позивача звертає увагу, що законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди; доведення відсутності вини у спричиненні шкоди покладено на відповідача.

Представник позивача вважає, що матеріальна шкода Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області спричинена відповідачами внаслідок їх спільних дій, тому у них виник солідарний обов`язок таку шкоду відшкодувати. У зв`язку з цим, просить стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 на користь позивача в солідарному порядку майнову шкоду в сумі 20411,68 грн.

Ухвалою суду від 03.11.2023 відкрито провадження у справі, розгляд постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.

15.11.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_5 (т.1, а.с.60-64). У відзиві просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову про стягнення майнової шкоди в сумі 20411,68 грн. (пенсія, виплачена ОСОБА_8 ). Зазначає, що в матеріалах пенсійної справи наявні усі необхідні документи та підстави для призначення пенсії ОСОБА_8 . Вказує, що нею не було складено, затверджено та підписано жодних завідомо неправдивих документів, що спричинило тяжкі не наслідки державним інтересам в особі ПФУ, оскільки в матеріалах пенсійної справи пенсіонером були надані оригінали: трудової книжки, пільгової довідки, довідки про заробітну плату та акт зустрічної перевірки стажу роботи. Також матеріали пенсійної справи було підтверджено: працівниками Калуського міського управління праці та соціального захисту населення, які перевіряли всі новопризначені пенсійні справи; взаємоперевіркою, яка проводилась працівниками інших управлінь ПФУ; також новопризначені пенсійні справи по списку № 1 направлялись на перевірку до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та перевірялись працівниками ГУ ПФУ в Івано-Франківській області при проведенні ревізійної перевірки, зауваження з їх сторони були відсутні.

Крім того ОСОБА_5 зазначає, що в матеріалах кримінальної справи є висновки почеркознавчих експертиз, під час яких жодною експертизою не було підтверджено її підпису на думку слідства в протоколах призначення пенсій. Її прізвище та ініціали роздруковувались автоматично програмою в кожному протоколі.

Зазначає, що допитана в судовому засіданні в якості свідка начальник відділу кадрів ВАТ «Оріана» ОСОБА_7 , яка безпосередньо займалась оформленням пенсій, засвідчила, що будь-яких відносин, пов`язаних з призначенням пенсії, з ОСОБА_5 у неї не було. ОСОБА_7 засвідчила, що ОСОБА_5 ніякого відношення до призначення незаконних пенсій не мала, та ОСОБА_7 не зверталась до ОСОБА_5 .

Також у відзиві зазначає, що ОСОБА_5 по кримінальній справі своєї вини не визнала. З ОСОБА_8 знайома не була. Звертає увагу, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Зазначає, що ОСОБА_8 відшкодував добровільно управлінню ПФУ в м.Калуші виплачену йому пенсію в сумі 23672,77 грн. та залишок становить 20411,68 грн. Причина припинення ним відшкодування ОСОБА_5 не відома. Вказує, що ОСОБА_8 було надано для призначення пенсії документи, в тому числі трудову книжку; довідку про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії, якою підтверджено пільговий період роботи; довідку про заробітну плату.

Крім того, ОСОБА_5 звертає увагу, що довідка про підтвердження пільгового стажу та довідка про заробітну плату, на підставі яких призначена пенсія, видана ВАТ «Оріана». Зазначає, що підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів і відшкодовують її.

Також звертає увагу, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до ПФУ зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Саме ВАТ «Оріана» здійснювала відшкодування пільгової пенсії, призначеної ОСОБА_8 управлінню ПФУ в м.Калуш.

15.11.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_6 (т.1, а.с.66-68). У відзиві просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову про стягнення майнової шкоди в сумі 20411,68 грн. (пенсія, виплачена ОСОБА_8 ). Зазначає, що пенсійна справа ОСОБА_8 була оформлена в лютому 2007 року. На той момент ОСОБА_6 перебувала в статусі безробітної особи, доступу до документів не мала, що підтверджується її трудовою книжкою (а.с.69-72). Договорів про будь-яку матеріальну відповідальність щодо пенсійних справ з жодною установою не укладала, жодних державних коштів їй ввірено не було.

Також у відзиві зазначає, що ОСОБА_6 по кримінальній справі своєї вини не визнала. З ОСОБА_8 знайома не була. Заперечує свою причетність до будь яких справ з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , оскільки на той момент з ними знайома не була.

Крім того, ОСОБА_6 звертає увагу, що довідка про підтвердження пільгового стажу та довідка про заробітну плату, на підставі яких призначена пенсія, видана ВАТ «Оріана». Зазначає, що підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів і відшкодовують її.

Звертає увагу, що допитаний під час судового засідання (по кримінальній справі) ОСОБА_8 підтвердив, що не знайомий з ОСОБА_6 , ніяких документів їй не передавав. Неправомірно отримані ним кошти він сплачував. Причина припинення ним відшкодування ОСОБА_6 не відома. ОСОБА_6 вважає, що наявні докази спростовують позовну заяву щодо її причетності у оформленні пенсійної справи ОСОБА_8

20.11.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_2 (т.1, а.с.74-77), в якому просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову про стягнення майнової шкоди в сумі 20411,68 грн. (пенсія, виплачена ОСОБА_8 ). У відзиві зазначає, що в матеріалах пенсійної справи наявні усі необхідні документи та підстави для призначення пенсії ОСОБА_8 . Вказує, що нею не було складено, затверджено та підписано жодних завідомо неправдивих документів, що спричинило тяжкі не наслідки державним інтересам в особі ПФУ.

Крім того ОСОБА_2 зазначає, що по кримінальній справі своєї вини не визнала. З ОСОБА_8 знайома не була. Звертає увагу, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. ОСОБА_8 відшкодував добровільно управлінню ПФУ в м.Калуш виплачену йому пенсію в сумі 23672,77 грн., залишок становить 20411,68 грн. Причина припинення ним відшкодування ОСОБА_2 не відома.

Ще ОСОБА_2 звертає увагу, що довідки про наявність пільгового трудового стажу та про заробітну плату були видані працівниками ВАТ «Оріана». Зазначає, що підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів і відшкодовують її.

Також звертає увагу, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до ПФУ зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Саме ВАТ «Оріана» здійснювала відшкодування пільгової пенсії, призначеної ОСОБА_8 управлінню ПФУ в м.Калуш.

07.03.2024 представником відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 адвокатом Бульбою В.М. подано до суду пояснення-клопотання, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування даного клопотання наводить обставини, які були зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у відзивах на позов. Також зазначає, що будь-які докази вини та причетності до заподіяння матеріальної шкоди ГУ ПФУ в Івано-Франківській області відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відсутні (т.3, а.с.99-103).

21.03.2024 судом отримано відповідь (заперечення) на відзив представника позивача ГУ ПФУ в Івано-Франківській області адвоката Іваніва О.В. (т.3, а.с.107-110). Який зазначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Звертає увагу, що час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності.

Представник позивача вказує, що на підставі завідомо фіктивних документів про трудовий стаж ОСОБА_8 було незаконно призначено пенсію «Пенсія за віком за Списком №1 (при неповному стажі)» з 02.11.2006 та в період з 02.11.2006 по 31.12.2010 йому безпідставно нараховано та незаконно виплачено з бюджету Пенсійного фонду України грошові кошти на загальну суму 44084,45 грн. Перевірка щодо підтвердження пільгового стажу роботи проводилась Головним управлінням 10.12.2010 року. Отже, про порушення своїх прав по пенсійній справі ОСОБА_8 . Головне управління дізналось саме 10.12.2010 року, цивільний позов в кримінальному провадженні (справа №1-52/12) пред`явлено 11.10.2011 року. Постановою Калуського міськрайонного суду кримінальне провадження закрито 03.04.2023 (набрала законної сили 10.04.2023). Період з 11.10.2011 по 10.04.2023 не зараховується до позовної давності (ст. 265 ЦК). Цивільний позов в порядку передбаченому ЦПК України Головним управлінням подано 31.10.2023 року.

Відтак, представник позивача вважає, що ними не пропущено терміни загальної позовної давності, а саме три роки з моменту, коли Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області дізналося про порушення своїх прав.

В судовому засіданні представник позивача ГУ ПФУ в Івано-Франківській області Градова І.М. позов підтримала, просила задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві. Також зазначила, що строк позовної давності позивачем пропущено не було. Повідомила, що до ОСОБА_8 (пенсіонера) ГУ ПФУ в Івано-Франківській області не зверталося з позовом про стягнення безпідставно отриманої пенсії, оскільки розглядалася кримінальна справа. В процесі розгляду кримінальної справи ОСОБА_8 частково повернув безпідставно отриману пенсію.

Відповідач ОСОБА_2 позову не визнала, просила відмовити в позові з підстав зазначених у відзиві.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Гавриленко В.Г. також просив у позові відмовити. При цьому, зазначив, що матеріалами кримінальної справи не доведено вину у вчиненні злочину його довірителькою ОСОБА_2 ,яка у кримінальній справі своєї вини не визнала. Також просив застосувати строки позовної давності, встановлені ч.2 ст.265 ЦК України.

Представник відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - адвокат Бульба В.М. зазначив, що матеріалами кримінальної справи не доведено вину у вчиненні злочину його довірителями, які у кримінальній справі своєї вини не визнали. ОСОБА_6 взагалі не була посадовою особою на час призначення пенсії ОСОБА_8 . Звертає увагу, що ОСОБА_8 частково повернуто безпідставно отриману ним пенсію. Просив в задоволенні позову відмовити з цих підстав. Крім того, адвокат Бульба В.М. заявив усне клопотання про застосування строку позовної давності. Вказав, що позивачем подано цивільний позов 30.10.2023, а постанова суду про закриття кримінальної справи у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України, набрала законної сили 10.04.2023. Тому представник вважає, що позивачем пропущено 6-місячний строк, встановлений ч.2 ст.265 ЦК України для подачі позову.

В судове засідання не з`явилися відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , однак подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти позову заперечують, просили розглянути справу у присутності їх представника адвоката Бульби В.М.

Суд, заслухавши доводи представника позивача та заперечення відповідача та їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.04.2023 у справі № 1-52/12 у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України - звільнено ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України, а кримінальне провадження щодо них закрито. Також, як вбачається зі змісту зазначеної вище постанови, ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 обвинувачувались у зловживанні службовим становищем, тобто в умисному, в інтересах третіх осіб, використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам в особі Пенсійному фонду України та в службовому підробленні, тобто у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, у затвердженні цих документів печаткою, їх підписанні, іншому підробленні документів, а також в складанні та видачі завідомо неправдивих документів, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам в особі Пенсійного фонду України. (т.1, а.с. 83-241; т.2; т.3, а.с.1-68; т.3, а.с.125-127).

До матеріалів справи також долучено розрахунок незаконно виплаченої пенсії ОСОБА_8 по п/с № НОМЕР_1 на загальну суму 20411,68 грн. (т.1, а.с.7), першу сторінку пенсійної справи № 136351 на ім`я ОСОБА_8 (т.1, а.с.10), протокол № 4822 від 15.02.2007 про розрахунок пенсії ОСОБА_8 (т.1, а.с.11, 12), розрахунок стажу ОСОБА_8 (т.1, а.с.13), розрахунок заробітної плати (довідка) ОСОБА_8 (т.1, а.с.14, 15), копія трудової книжки ОСОБА_8 (т.1, а.с.16-31), заява про призначення (перерахунок) пенсії ОСОБА_8 від 12.12.2006 (т.1, а.с.32), копію паспорта ОСОБА_8 (т.1, а.с.33-34), довідку про підтвердження наявного трудового стажу ОСОБА_8 (т.1, а.с.35-36), копію наказу про затвердження переліку робочих місць виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення (т.1, а.с.37-38), копію атестату (т.1, а.с.39), копію довідки про заробітну плату для обчислення пенсії ОСОБА_8 (т.1, а.с.40), копію розпорядження на перерахунок пенсій з 01.01.2008 (т.1, а.с.41), копію розпорядження на перерахунок пенсій з 01.03.2008 (т.1, а.с.42), копію розпорядження на перерахунок пенсій з 01.07.2008 (т.1, а.с.43), копію розпорядження від 04.05.2009 (т.1, а.с.44), копію протоколу від 2009 року (т.1, а.с.45), копію розпорядження від 30.11.2010 (т.1, а.с.46, 47), копію розрахунку стажу (т.1, а.с.48), таблицю (т.1, а.с.49), копію останньої сторінки пенсійної справи (т.1, а.с.51), які досліджувались безпосередньо в судовому засіданні за участю сторін.

У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статей 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Верховний Суд у постанові від 02 червня 2022 року у справі №602/1455/20 вказав, що у цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Формування змісту й обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (статті 12, 13 ЦПК України).

Стаття 1166 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для настання деліктної відповідальності відповідно ст. 1166 ЦКУ необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача.

Відповідно до ч.2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, підставою деліктної відповідальності є вина. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки, що призвела до заподіяння шкоди та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача.

Таким чином, позивач повинен довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавала шкоди та негативними наслідками.

При цьому суд зауважує, що в постанові Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.04.2023 у справі № 1-52/12 не встановлено вини відповідачів у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України. Відповідачі по справі також своєї вини не визнали. Також не встановлено, що шкода заподіяна саме ГУ ПФУ в Івано-Франківській області.

Позивачем не надано до матеріалів справи достатніх доказів, які б підтверджували заподіяння відповідачами майнової шкоди позивачу.

Зокрема, до матеріалів справи долучено копію пенсійної справи ОСОБА_8 (документи, на підставі яких призначалась пенсія ОСОБА_8 ), в тому числі розрахунок стажу ОСОБА_8 , розрахунок заробітної плати (довідка) ОСОБА_8 , протокол від 2009 року, які є нечитабельними. Однак, позивачем не надано жодного доказу, що саме з вини відповідачів було безпідставно виплачено пенсію ОСОБА_8 .

Крім того, суд звертає увагу, що долучена до матеріалів справи копія постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.04.2023 у справі № 1-52/12 не завірена належним чином.

Судом також встановлено, що до матеріалів пенсійної справи пенсіонером були надані документи, на основі яких йому була призначена пенсія.

При цьому, стаття 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Однак ОСОБА_8 не виконав вимоги ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме надав для призначення пенсії недостовірні документи, безпідставно отримані кошти не повернув.

Крім того, пільгова пенсія ОСОБА_8 була призначені на підставі оригіналів документів, які були надані ВАТ «Оріана».

Частина 2 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Також, як зазначено в ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Постановою ПФУ від 19.12.2003 № 21-1 затверджено «Інструкцію

про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України».

Пункт 6 даної Інструкції передбачає відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, зокрема зазначено, що відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та призначених відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (п.6.1).

В п.6.4 даної Інструкції зазначено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Як зазначено в п.6.7 даної Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Таким чином, відшкодування пільгової пенсії, призначеної ОСОБА_9 , повинно було здійснюватися (у відповідності з положеннями вищезазначеної інструкції) ВАТ «Оріана». Позивачем не надано жодного доказу, що ВАТ «Оріана» не здійснило відшкодування пільгової пенсії, оплаченої ОСОБА_9 . Тобто позивачем не доведено, що саме Головному Управлінню ПФУ в Івано-Франківській області завдана матеріальна шкода (безпідставно виплачена пенсія ОСОБА_8 ), а не підприємству, що здійснило відшкодування.

А тому, позивачем не доведено, що саме відповідачами, а не іншими особами, Головному управлінню ПФУ в Івано-Франківській області було завдано майнової шкоди в сумі 20411,68 грн., також не доведено, що саме Головному Управлінню ПФУ в Івано-Франківській області завдана матеріальна шкода, а не підприємству, що здійснило відшкодування, тому суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити.

При цьому суд звертає увагу, шо клопотання представників відповідачів адвокатів Бульби В.М. та ОСОБА_3 про відмову в позові у зв`язку з пропуском строку позовної давності є безпідставним.

Тому, що відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Отже, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з частиною другою статті 265 ЦК України, якщо суд залишив без розгляду позов, пред`явлений у кримінальному провадженні, час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності.

Як вище вказувалося питання про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, має свої особливості, які полягають у тому, що за ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні може бути пред`явлено не до будь-якої особи, а виключно до підозрюваного чи обвинуваченого, що у свою чергу вказує на початок перебігу в такому випадку строку позовної давності саме з моменту повідомлення особі про підозру, тобто коли особа визначена слідчим як така у відношенні якої наявно достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення (ст.276 КПК України).

Відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, має свої особливості, які полягають у тому, що згідно зі статтею 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні може бути пред`явлено не до будь-якої особи, а виключно до підозрюваного чи обвинуваченого, що у свою чергу вказує на початок перебігу в такому випадку строку позовної давності саме з моменту повідомлення особі про підозру, тобто коли особа визначена слідчим як така у відношенні якої достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення (стаття 276 КПК України).

У цій справі спір стосувався деліктних правовідносин, відшкодування шкоди, завданої злочином, де необхідно було встановити вину, яка є однією з обов`язкових підстав цивільно-правової відповідальності, на відміну, наприклад від відшкодування шкоди, завданої при дорожньо-транспортній пригоді чи за незаконне засудження, де вина не є обов`язком доведення для позивача.

Отже, зважаючи на вище зазначене, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності.

Як зазначено у відповіді на відзив, перевірка щодо підтвердження пільгового стажу роботи проводилась Головним управлінням 10.12.2010 року. Отже, про порушення своїх прав по пенсійній справі ОСОБА_8 . Головне управління дізналось саме 10.12.2010 року, цивільний позов в кримінальному провадженні (справа №1-52/12) пред`явлено 11.10.2011 року. Постановою Калуського міськрайонного суду кримінальне провадження закрито 03.04.2023 (набрала законної сили 10.04.2023). Період з 11.10.2011 по 10.04.2023 не зараховується до позовної давності (ст. 265 ЦК). Цивільний позов в порядку передбаченому ЦПК України Головним управлінням подано 31.10.2023 року, що підтверджується штампом на позовній заяві. Відтак, позивачем не пропущено терміни позовної давності.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 76, 77, 81, 89, 258, 259, 263- 265, 268 273, 274 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про стягнення майнової шкоди в солідарному порядку - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12.04.2024.

Головуючий