Cправа № 295/7737/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2024 року

Корецький районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Загородько Н.А.

секретар судових засідань Миколайчук М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Корець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми франшизи та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь франшизу у розмірі 3 200 грн.; стягнути з відповідача на його користь завдану моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.; стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 01 лютого 2024 року о 12 год. 35 хв.на 176 км+600м. автодороги М06 Київ-Чоп (с.Мартинівка), водій ОСОБА_2 , керуючи авто Iveco 440 E43, державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом SCHWARZMULLER, державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з авто TOYOTA, державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 та авто т/з Renault, державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 , які рухались попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 29 квітня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована полісом ТАС №АТ/4170537 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ "СГ"ТАС". Сума франшизи становить 3 200, 00 грн., яку просить стягнути на його користь із відповідача.

Крім того зазначає, що в результаті грубого порушення Правил дорожнього руху з боку відповідача йому була спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач був позбавлений можливості тривалий час реалізовувати свої потреби без автомобіля, не мав можливості його використати за призначенням, що викликало стан пригнічення, яку оцінює у розмірі 10 000 грн. У зв`язку з вищевикладеним, звертається до суду з даним позовом.

01 листопада 2024 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він не погоджується із зазначеними позовними вимогами. Відповідав вказав, що позивач не надав жодного доказу, який підтверджує розмір заподіяної позивачеві фактичної шкоди зі сторони відповідача, а також розміру страхової виплати (страхового відшкодування) Позивачеві здійсненої зі сторони АТ «СК «ТАС», що в свою чергу не дає можливості встановити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою для цілей стягнення франшизи. Також позивачем не було надіслано жодної письмової вимоги в рамках досудового врегулювання спору про сплату франшизи. Окрім цього зазначив, що у позовній заяві відсутні будь-які докази, фактичні дані, на підставі яких можна встановити наявність обставин, що обгрунтовують позовні вимоги про те, що позивачу діями відповідача було завдано моральну шкоду та інших обставин, які містять інформацію щодо предмета доказування та які мають значення для вирішення справи. Зазначив, що позивач не обґрунтував, які саме втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ він поніс.

Позивач в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх.

Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги в частині стягнення франшизи у розмірі 3200 грн. визнав повністю, позовну вимогу про стягнення моральної шкоди не визнав.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 01 лютого 2024 року о 12 год. 35 хв.на 176 км+600м. автодороги М06 Київ-Чоп (с.Мартинівка), водій ОСОБА_2 , керуючи авто Iveco 440 E43, державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом SCHWARZMULLER, державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з авто TOYOTA, державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 та авто т/з Renault, державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 , які рухались попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 29 квітня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 10 травня 2024 року.

Даний факт сторонами не заперечувався.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час ДТП була застрахована полісом ТАС №АТ/4170537 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ "СГ"ТАС". Розмір франшизи становить 3 200 грн.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно зі ст.12 цього Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.12.1. ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Тобто, франшиза в будь-якому виді є елементом договору страхування, який впливає на суму виплати страхового відшкодування в сторону її зменшення та її наявність у договорі обумовлена згодою сторін. Встановлюючи розмір франшизи страхувальник фактично погоджується, що у разі настання страхового випадку визначена шкода не буде покриватися сумою франшизи.

Вирішуючи питання щодо обов`язку відшкодувати суму франшизи, суд виходить з того, що у відповідно до п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», саме страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Водночас, суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, висловлену 04.07.2018 у справі №755/18006/15, 12.12.2018 у справі №758/2356/17-ц та 15.10.2020 у справі №755/7666/19, згідно з якою володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу, якщо вона встановлена умовами договору, і втрату вартості автомобіля у разі її наявності.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, зважаючи на те, що страховиком, у якого відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність, було виплачено суму погодженого страхового відшкодування за виключенням суми франшизи, визначеної в полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в розмірі 3200 грн., така сума франшизи у розмірі 3200,00 грн. не відшкодована страхувальником добровільно, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення франшизи слід задовольнити в повному обсязі.

Щодо відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті.

Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Відповідно до п. п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд враховує, що захист порушеного права забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з порушенням її прав. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

У постанові від 03.10.2019 року у справі №709/1173/17 Верховний суд зазначив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що позивач був позбавлений можливості тривалий час реалізовувати свої потреби без автомобіля, не мав можливості його використати за призначенням, що викликало стан пригнічення. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які позивач зазнав внаслідок ДТП, в тому числі, через пошкодження його автомобіля, який має істотну цінність як засіб пересування, без якого було обмежене вільне і швидке пересування, яке призводило до незручностей, матеріальна шкода та відновлювальний ремонт, що призвело до втрати душевного покою, дратівливості, погіршення самопочуття.

Визначаючись щодо розміру відшкодування моральної шкоди позивачу судом враховується характер порушення прав позивача, його наслідки та інші обставини справи, а тому вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди відповідачем, із врахуванням розміру, заявленого позивачем, повинен бути встановлений судом у розмірі 1 500 грн., що буде відповідати розумності, виваженості та справедливості, тому приходить до висновку, що вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 76, 81, 83, 89, 141, 247, 263, 264, 265, 353 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування суми франшизи в розмірі 3 200 (три тисячі двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі - 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: Н.А. Загородько