Єдиний унікальний номер № 333/6386/24
Провадження № 2/333/3783/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Ходька В.М., за участі секретаря судового засідання Крамаренко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору дарування частки земельної ділянки та про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за відсутності учасників справи, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник позивача ОСОБА_4 , звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати недійсним договір дарування 49/100 частки земельної ділянки площею 0,0540 га з кадастровим номером :03:017:0098, яка розташована АДРЕСА_1 , укладений 01 квітня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М. реєстраційний № 608. Також позивач просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 29080177 від 04 квітня 2016 року, вчинене приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Георгієм Миколайовичем щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на 49/100 земельну ділянку площею 0,0540 га з кадастровим номером :03:017:0098, яка розташована АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваний договір дарування частки земельної ділянки був укладений у зв`язку із продажем житлового будинку за договором купівлі-продажу від 01.04.2016, в подальшому цей договір купівлі-продажу рішенням суду від 28.12.2016 був визнаний недійсним, проте при цьому доля земельної ділянки на якій розташований будинок не була юридично визначена.

Ухвалою суду від 05.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження з викликом учасників справи в підготовче засідання, що було призначене на 04.09.2024, яке неодноразово було відкладено у зв`язку з відпусткою судді, неявкою відповідача та залученням третьої особи.

Ухвалою суду від 17.10.2024 задоволено клопотання представника позивача про залучення до участі у справі в якості третьої сторони, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 07.11.2024 задоволено клопотання представника позивача про долучення доказів та закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 03.12.2024.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від відповідача відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, представник позивача ОСОБА_4 надала заяву про розгляд справи без її участі. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи що відповідає положенню ч.3 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 належить на праві приватної власності житловий будинок, О, загальна площа 83,0 кв.м., житлова площа 22,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 23.07.2012 та витягом про державну реєстрацію прав № 34971606 від 27.07.2012 виданого ТОВ "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації" (а.с.18-19).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 16.12.2011, ОСОБА_1 набула право власності на 49/100 частки земельної ділянки площею 0,0540 га, розташованої у АДРЕСА_1 за цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.8). Кадастровий номер вказаної земельної ділянки :03:017:0098, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 386436655 від 11.07.2024 (а.с.17).

01.04.2016 між ОСОБА_1 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку літ.О з усіма надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на 49/100 частки земельної ділянки площею 0,0540 га, кадастровий номер :03:017:0098, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М., зареєстровано в реєстрі за № 607 (а.с.12-14).

Також, 01.04.2016 між ОСОБА_1 (Дарувальник) та ОСОБА_2 (Обдаровувана) був укладений договір дарування на 49/100 частки земельної ділянки площею 0,0540 га, що розташована АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:017:0098, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М., зареєстровано в реєстрі за № 608 (а.с.15-16).

У пункті 5.12. вказаного договору дарування, зазначено: "Одночасно з посвідченням цього Договору 01.04.2016 за № 607 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, який розташований на земельній ділянці, що є предметом цього Договору".

Рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 28 грудня 2016 року по справі № 333/3654/16-ц (пр.2/333/2141/16) договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М. 01.04.2016 р. реєстраційний № 607, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано недійсним (а.с.20-22).

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 02.03.2017 зазначене рішення залишене без змін (а.с.23).

Судовими рішеннями встановлено, що договір купівлі-продажу будинку не відповідає вимогам статті 203 ЦК України і на підставі статті 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним. Зокрема підставою для визнання недійсним вказаного договору купівлі-продажу житлового будинку, було його укладення без попередньої згоди органу опіки та піклування, чим було порушено права та законні інтереси малолітньої дитини на користування житлом.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

13.03.2024 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про припинення права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 на підставі рішення суду № 333/3654/16-ц від 28.12.2016, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 370429541 від 19.03.2024 (а.с.7).

В той же час, 13.03.2024 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про реєстрацію права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 23.07.2012, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 370475136 від 19.03.2024 (а.с.11).

Надаючи правову оцінку вказаним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

Частиною першою статті 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувану (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

Отже, при переході права власності на об`єкт нерухомості слід враховувати, що зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди).

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З урахуванням наведеного, оскільки внаслідок визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 13.03.2024 знову набула право власності на вказаний будинок, тому дотримуючись принципу невіддільності об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований, наявні підстави для визнання недійсним договору дарування на 49/100 частки земельної ділянки площею 0,0540 га, у зв`язку з недотриманням актів цивільного законодавства при продажу будинку, що було встановлено рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 28 грудня 2016 року по справі № 333/3654/16-ц.

За таких підстав, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позовної вимоги про визнання недійсним договору дарування частки земельної ділянки.

Вирішуючи вимогу позивача про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, суд виходить з такого.

Згідно п.1 ч.1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною третьою статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Таким чином, у разі визнання недійсним договору дарування частки земельної ділянки на підставі судового рішення, відповідні права чи обтяження припиняються, додаткового скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав вказаним законом не вимагається, з огляду на що в задоволенні вимоги позивача про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень слід відмовити.

Питання щодо розподілу судових витрат позивачем не порушувалося, судом не вирішувалося.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.203, 215, 377 ЦК України, ст.120 ЗК України, ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В АЛ И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору дарування частки земельної ділянки та про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень задовольнити частково.

Визнати недійсним договір дарування на 49/100 частки земельної ділянки площею 0,0540 га з кадастровим номером :03:017:0098, яка розташована АДРЕСА_2 , укладений 01 квітня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М. реєстраційний № 608.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 24 грудня 2024 року.

Суддя В.М. Ходько