Провадження № 2/127/3107/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Короля О.П., розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина та повнолітньої дочки дитини з інвалідністю.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.06.2004 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб.

Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10.2017 року у справі № 127/16876/17 шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом із позивачем у квартирі відповідача.

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 366452 від 18.07.2023 повнолітня донька сторін ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства.

Позивач самотужки не може забезпечити гідний рівень життя дітям, а ОСОБА_2 як батько є здоровим та працездатним, тож має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина та повнолітньої доньки, яка є особою з інвалідністю.

Такі обставини стали підставою для звернення до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 та аліментів у розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку доходу на утримання повнолітньої доньки- дитини з інвалідністю ОСОБА_3 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.07.2024 року в справі відкрите спрощене позовне провадження.

19.08.2024 до суду надійшов поданий через підсистему «Електронний суд» відзив на позовну заяву від представника відповідача ОСОБА_2 .

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що частково не погоджується з позовними вимогами та вважає достатнім для забезпечення належного рівня фізичного та емоційного розвитку неповнолітнього сина та повнолітньої доньки-дитини з інвалідністю стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), а на утримання повнолітньої доньки-особи з інвалідністю 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу).

Свої заперечення відповідач обгрунтовує тим, що він має зобов`язання утримувати двох неповнолітніх синів та повнолітню доньку, яка є дитиною з інвалідністю, що безумовно є значним матеріальним навантаженням на відповідача.

Крім того, відповідач вказує, що він забезпечив своїх дітей та позивача житлом, оскільки після розірвання шлюбу між сторонами позивач та двоє спільних дітей сторін проживають у квартирі АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності відповідачу та була набута ним до шлюбу.

Щодо стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка є особою з інвалідністю, відповідач зазначає, що для забезпечення його повнолітній доньці яка є особою з інвалідністю, належного рівня життя та розвитку буде достатньо аліментів в розмірі 1/10 частини від усіх видів його заробітку ( доходу).

Своє твердження Відповідач аргументує тим, що позивачем не було надано доказів про те, що отримуваної повнолітньою донькою сторін соціальної допомоги недостатньо для задоволення її базових матеріальних потреб, а також не надано доказів про те, що на забезпечення матеріальних потреб їх спільної повнолітньої доньки, яка є дитиною з інвалідністю, позивач також витрачає 1/5 частку власного доходу.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якому вона зазначає про необґрунтованість доводів відповідача та його фінансову спроможність сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі.

Судом до матеріалів справи долучено подані відповідачем письмові докази, а саме: копію рішення Вінницького районного суду від 01.11.2022 року у справі №128/846/19 та копію постанови Вінницького апеляційного суду від 26.01.2023 у справі № 128/846/19.

Судом до матеріалів справи долучено подані позивачем письмовий доказ, а саме копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 814547, відповідно до якої інвалідність ОСОБА_3 продовжено до серпня 2026 року.

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками у позовній заяві, відзиві на позовну заяву та відповіді на відзив, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних у справі, в їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання батька окремо від дитини не впливає на обсяг його прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11. 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ (789-12) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Положеннями частини першої статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно із ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу.

Відповідний висновок викладений в Постанові Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №691/926/20.

Судом встановлено, що окрім неповнолітнього сина та повнолітньої доньки, яка є особою з інвалідністю, від шлюбу з позивачем, у відповідача також є ще неповнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від шлюбу з ОСОБА_6 , щодо якого у відповідача теж наявний обов`язок з утримання та забезпечення матеріальних потреб.

При цьому відповідач працює лікарем ортопедом-травматологом в КНП «Вінницька міська клінічна лікарня №3» та відповідно до досліджених судом Довідок про доходи від 14.08.2024 р. його середньомісячна заробітна плата становить 20000 грн.

З огляду на вказане, суд погоджується з твердженням відповідача про те, що стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 та аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку доходу на утримання повнолітньої доньки дитини з інвалідністю ОСОБА_3 (загальний розмір 45 % всіх видів його заробітку (доходу) за умови необхідності також утримувати неповнолітнього сина від іншого шлюбу, та забезпечувати свої матеріальні потреби, є для відповідача непомірним тягарем.

Доказів про одержання ОСОБА_2 інших доходів, крім лікарської заробітної плати, про наявність певних статків, суду не подано.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Виходячи з принципу рівності батька та матері у частині виконання своїх батьківських обов`язків позивач, заявляючи вимоги про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку ( доходу) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 та аліментів у розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку доходу на утримання повнолітньої доньки дитини з інвалідністю ОСОБА_3 , мала б надати суду докази на підтвердження про те, що нею також вкладаються кошти у забезпечення матеріальних потреб спільних дітей сторін в певній частці від власного доходу ( заробітку).

Однак таких доказів суду надано не було.

Щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка є особою з інвалідністю суд зазначає наступне.

Статтею 198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Тобто, для виникнення обов`язку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина необхідна сукупність таких умов:

1) повнолітні дочка, син є непрацездатними, тобто особами з інвалідністю І, II чи III групи;

2) потребують матеріальної допомоги, під якою розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги, пенсії та допомоги у зв`язку з інвалідністю;

3) матір, батько здатні утримувати повнолітніх дочку, сина, тобто їхній заробіток (доходи) дозволяють їм здійснювати таке утримання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані особами з інвалідністю, у тому числі дітьми з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

Отже, українське законодавство виділяє три основні види непрацездатності: непрацездатність за віком, непрацездатність за станом здоров`я та непрацездатність у зв`язку із входженням особи до групи осіб, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

Особою з інвалідністю визнається особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист (ст. 1 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні"). Подібне визначення осіб з інвалідністю міститься і у Законі України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні". При цьому суд зазначає, що для застосування правил статті 198 СК України не має значення, яку групу інвалідності має дитина.

Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 366452 від 18.07.2023 р. повнолітня донька сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства.

Як вказано в цій довідці дитині протипоказане помірне (значне) фізичне, динамічне і статичне навантаження, шкідливі умови праці.

Відповідно до довідки від 13.06.2024 р. повнолітня донька сторін ОСОБА_3 отримує допомогу від держави як дитина з інвалідністю ІІ групи в сумі 2 361 грн. щомісяця.

На підставі викладеного суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків у її утриманні, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, часткове визнання відповідачем позову, вважає справедливим встановлення аліментів на утримання неповнолітнього сина сторін ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку ( доходу) відповідача та аліменти на утримання повнолітньої доньки сторін дитини з інвалідністю ОСОБА_3 , в розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення з дати звернення до суду і до досягнення сином повноліття, а дочкою на період встановлення їй інвалідності, що буде розумним, справедливим та зваженим, з огляду на спільний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Позивач звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. ст. 141, 180, 182, 183, 191, 198, 200 СК України, ст. ст. 4, 12, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 28.06.2024 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки дитини з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/10 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для осіб, які втратили працездатність, починаючи з стягнення з 28.06.2024 р. і на час інвалідності.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя