РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року

м. Рівне

Справа № 2-3939/2000

Провадження № 22-ц/4815/471/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевич С. В., Шимківа С. С.

учасники справи:

апелянт - ОСОБА_1 ,

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ковалевича Станіслава Павловича на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 13 лютого 2024 року у складі судді Ковальова І. М., постановлену в м. Рівне,

в с т а н о в и в :

Представник ОСОБА_1 - адвокат Ковалевич Станіслав Павлович звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із заявою про відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 лютого 2024 року заяву повернуто заявнику.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована положеннями ст. 489 ЦПК України, яка передбачає, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду та обґрунтована тим, що заявниця ОСОБА_1 не була ні позивачем, ні відповідачем у справі № 2-3939/2000, судове провадження у якій вона просить відновити.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, постановленою за невідповідності фактичним обставинам справи, представник ОСОБА_1 - адвокат Ковалевич Станіслав Павлович оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вважає помилковим висновок про те, що його довірителька не є учасником справи та покликається у зв`язку з цим на положення ст.358 ЦПК України, вказуючи, що оскільки в даному випадку до суду звернулася особа, яка не була повідомлена про розгляд справи або не була залучена до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та обов`язки, тому у відповідності до ст. 358 ЦПК України, є безпосереднім учасником справи. Стверджує, що за положеннями сімейного законодавства вона є учасником справи про розірвання шлюбу та визначення місця проживання, оскільки на час розгляду справи про розірвання шлюбу між її батьками вона досягла 12-річного віку та мала б бути вислухана судом. З наведених міркувань просить суд скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та передати справу для продовження розгляду до місцевого суду.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_4 вважає її безпідставною, які і апеляційну скаргу на рішення про розірвання шлюбу, просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження звернувся представник ОСОБА_1 - адвокат Ковалевич Станіслав Павлович.

Заява обґрунтована тим, що в грудні 2023 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу до Рівненського апеляційного суду на рішення Рівненського міського суду від 27 липня 2000 року у цивільній справі №2-3939/2000 яким шлюб між її батьками було розірвано, її та її сестру залишено проживати з матір`ю. В апеляційній скарзі вона навела, на її погляд, достатні та переконливі докази незаконності вказаного рішення через порушення її законних прав та інтересів при його ухваленні.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст.489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Статтею 491 ЦПК України передбачено вимоги до форми і змісту заяви про відновлення втраченого судового провадження, зокрема, заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду в письмовій формі, тощо.

Як вбачається з копії рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 липня 2000 року у цивільній справі №2-3939/2000, яке оскаржує заявниця в апеляційному порядку, Рівненським міським судом було розглянуто цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та вирішено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , укладений 23 січня 1988 року Головинською с/радою Костопільського району Рівненської області, актовий запис №1, розірвати. При цьому, заявниця ОСОБА_1 не була ні позивачем, ні відповідачем у даній цивільній справі. Сторонами по справі були ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Статтею 42 ЦПК України визначено склад учасників справи. Зокрема, відповідно до ч. 1 цієї статті, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 3 ст. 42 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги про те, що заявниця ОСОБА_1 у відповідності до ст. 358 ЦПК України, є безпосереднім учасником справи, а також за положеннями сімейного законодавства - учасником справи про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, апеляційним судом відхиляються. Так, із рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 липня 2000 року, яке оскаржує заявниця в апеляційному порядку, вбачається, що предметом позову є розірвання шлюбу між її батьками, а вимоги про визначення місця проживання дитини не були заявлені у справі №2-3939/2000. Більш того, в тексті рішення вказано, що спір щодо місця проживання дітей у сторін відсутній. Зважаючи на це, відсутні підстави для залучення заявниці до розгляду справи №2-3939/2000 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, а відтак вона не є учасником справи.

Згідно з частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, висновок місцевого суду про те, що заява про відновлення судового провадження, яка подана представника ОСОБА_1 - адвоката Ковалевича Станіслава Павловича, підлягає поверненню як така, що подана особо, яка не має процесуального права на звернення із такою вимогою

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

За наведених обставин, апеляційного суду приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ковалевича Станіслава Павловича залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 13 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 квітня 2024 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Шимків С. С.