ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року

м. Київ

справа № 343/2203/20

провадження № 61-4367св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - приватний нотаріус Долинського нотаріального округу Барабаш Руслана Степанівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 25 січня 2024 року в складі колегії суддів: Максюти І. О., Василишин Л. В., Фединяка В. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса Долинського нотаріального округу Барабаш Р. С. про визнання незаконною відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити нотаріальну дію.

В обґрунтування позову вказала, що 18 вересня 2017 року з електронних торгів, які проводились Державним підприємством «СЕТАМ», вона придбала 1/2 частки домоволодіння та земельну ділянку площею 0,1680 га, що знаходяться на АДРЕСА_1 , сплативши 312 124 грн.

Вона звернулась до приватного нотаріуса Долинського районного округу Барабаш Р. С. із заявою про видачу свідоцтва про придбання з електронних торгів зазначеного нерухомого майна, проте у видачі свідоцтва їй було відмовлено, зокрема із тих підстав, що реалізація спірного нерухомого майна порушує права іпотекодавців, та рекомендовано звернутись до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно, яке було придбано нею на електронних торгах.

Вказала, що законність електронних торгів, на яких вона придбала спірне майно, була предметом судового розгляду. Так, постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 18 липня 2018 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 20 грудня 2019 року, відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, Державного підприємства «Сетам», третя особа ОСОБА_1 , про визнання електронних торгів недійсними.

Ці обставини свідчать про те, що вона правомірно придбала з електронних торгів нерухомість, а тому відповідач не мала законних підстав відмовляти їй у видачі свідоцтва про придбання майна з електронних торгів.

За таких обставин позивач просила суд визнати незаконною відмову приватного нотаріуса Долинського нотаріального округу Барабаш Р. С. № 190/01-16 від 20 жовтня 2020 року у видачі їй свідоцтва про придбання майна з електронних торгів та зобов`язати приватного нотаріуса Барабаш Р. С. видати їй свідоцтво про придбання майна з електронних торгів 1/2 частки домоволодіння, а саме житлового будинку загальною площею 106,4 кв. м, господарських будівель і споруд, а також земельної ділянки площею 0,1680 га з кадастровим номером :01:002:0093, що знаходяться на АДРЕСА_1 .

Короткий зміст ухвалених у справі судових рішень

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2023 року в складі судді Тураша В. А., у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався положеннями статей 5, 7, 46, 49, 50 Закону України «Про нотаріат», статті 125 ЗК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про іпотеку», та дійшов висновку, що у суду відсутні повноваження для зобов`язання нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 25 січня 2024 року скасовано рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2023 року та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Частково погодившись із висновками місцевого суду про відсутність у суду повноваження для зобов`язання нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції, підставою для відмови у позові апеляційний суд вказав те, що позивачем не залучені усі особи, які мають відповідати за позовом. Водночас суд зазначив про те, що оскільки цей позов поданий з метою визнання за позивачем права власності на придбане майно, то належними відповідачами по справі мають бути власники майна, яким воно належало до його реалізації на торгах: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тому нотаріус не може бути належним відповідачем у цій справі.

Крім того, суд апеляційної інстанції вказав, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту порушеного права, зазначивши, що саме по собі визнання протиправною бездіяльності нотаріуса, вираженої у відмові видати свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронних торгів, в цілому не забезпечує поновлення права позивачки на визнання права власності на придбане майно, тому що не тягне за собою будь-яких юридично значимих для неї наслідків.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

У березні 2024 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову суду апеляційної інстанції, у якій просила її скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення її позову у повному обсязі.

Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування частини першої статті 72 Закону України «Про нотаріат» у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

В обґрунтування уточненої редакції касаційної скарги ОСОБА_1 вказала про те, що спірні правовідносини урегульовані Законом України «Про нотаріат», положення якого гарантують їй право на оскарження протиправних дій нотаріуса, які порушують її права. Відмову нотаріуса у видачі їй свідоцтва про право власності на нерухоме майно, придбане нею з електронних торгів, вона вважає незаконною з огляду на положення статті 72 Закону України «Про нотаріат», відповідно до яких придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів оформлюється нотаріусом шляхом видачі набувачу відповідного свідоцтва. Крім того, законність електронних торгів, на яких вона придбала спірне майно, була предметом судового розгляду. Ці обставини свідчать про те, що вона правомірно придбала з електронних торгів нерухомість, а тому відповідач не мала законних підстав відмовляти їй у видачі свідоцтва про придбання майна з електронних торгів.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 30 квітня 2024 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

18 вересня 2017 року ДП «Сетам» проводились електронні торги з реалізації належного ОСОБА_2 та ОСОБА_3 нерухомого майна, яке перебувало у іпотеці ВАТ «ВіЕйБі Банк»

Відповідно до протоколу проведення електронних торгів від 18 вересня 2017 року № 285847 переможцем визнано ОСОБА_1 , яка здійснила розрахунок за придбане майно шляхом внесення коштів на поточний рахунок організатора аукціону ДП «Сетам» в сумі 15 606,20 грн та внесла кошти на депозитний рахунок Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби на суму 296 517,80 грн. Загальна сума реалізації - 312 124 грн. Розрахунок за придбане майно здійснено у повному обсязі.

Головним державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Гнатюком В. Я. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-21370/2010, виданого Івано-Франківським міським судом 01 вересня 2011 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ВАТ «ВіЕйБі Банк» 385 925,28 грн заборгованості, 29 жовтня 2017 року складено акт про реалізацію предмета іпотеки - 1/2 частки житлового будинку, загальною площею 106,4 кв. м з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці (кадастровий номер :01:002:0093) площею 0,1680 га, на АДРЕСА_1 .

Постановою державного виконавця від 29 жовтня 2017 року вказане нерухоме майно звільнено з-під арешту.

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Барабаш Р. С. із заявою про вчинення нотаріальних дій та проведення державної реєстрації права власності.

Листом приватного нотаріуса Барабаш Р.С. від 20 жовтня 2020 року № 190/01-16 ОСОБА_1 роз'яснено, що реалізація частини спірного житлового будинку порушує права іпотекодавців ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), породжуючи між ними як співвласниками цього майна спір, а видача свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів суперечить вимогам частини першої статті 5 Закону України «Про нотаріат», оскільки порушує принципи безспірності вчинення нотаріальних дій (а. с. 26, т.1).

Постановою апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2018 року скасовано рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2018 року та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «ВіЕйБі Банк» до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, державного підприємства «Сетам», третя особа - ОСОБА_1 , про визнання електронних торгів недійсними, з інших підстав (справа № 344/16707/17).

Рішенням Долинського районного суду Iвано-Франкiвської областi від 21 березня 2022 року, що набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до державного підприємства «Сетам» про визнання електронних торгів недійсними (справа № 343/1982/21).

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21 березня 2023 року, що набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_3 , визнано недійсними електронні торги арештованого майна, проведені ДП «Сетам» 18 вересня 2017 року щодо реалізації 1/2 частки спірного будинковолодіння (справа № 343/373/22).

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не у повній мірі з таких підстав.

Щодо суб'єктного складу спору про відмову у вчиненні нотаріальної дії

Предметом спору в даній справі є визнання незаконною відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про придбання з електронних торгів нерухомого майна та зобов`язання вчинити нотаріальну дію.

Нотаріальні дії повинні вчинятись відповідно до встановлених для нотаріуса або посадової особи, яка вчиняє нотаріальні дії, компетенцією і порядком їх вчинення.

Підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій, нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії, визначені статтею 49 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників; 9) в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною третьою статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальних дій.

Нотаріус зобов`язаний мотивувати свої дії, направлені на відмову у вчиненні нотаріальної дії. При цьому, нотаріусу заборонено лише безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 473/1878/19 (провадження № 61-20469сво19)).

Суди встановили, що позивач ОСОБА_1 на електронних торгах придбала нерухоме майно, яке перебувало у іпотеці банку, та звернулась до приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Барабаш Р. С. із заявою про вчинення нотаріальної дії та проведення державної реєстрації права власності за нею на вказане нерухоме майно, проте остання їй відмовила у зв`язку із тим, що реалізація спірного нерухомого майна порушує права іпотекодавців, а видача свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів порушує вимоги частини першої статті 5 Закону України «Про нотаріат».

Звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 у якості відповідача визначила приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Барабаш Р. С.

Відповідно до статті 55 та статті 124 Конституції України кожна особа має право на судовий захист своїх прав та законних інтересів.

Згідно із пунктом 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 50 Закону України «Про нотаріат», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

У постанові Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 473/1878/19 зазначено, що: «тлумачення статті 50 Закону України «Про нотаріат» свідчить, що слід розмежовувати оскарження: 1) нотаріальної дії, 2) відмови у вчиненні нотаріальної дії; 3) нотаріального акта.

Можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судова процедура оскарження має на меті забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій.

У справі, що переглядається, установлено, що власником спірного нерухомого майна до його реалізації на електронних торгах була ОСОБА_2 .

Саме вона як особа, яка не брала участі у вчиненні нотаріальних дій, але вважає, що її права і охоронювані законом інтереси порушені нотаріальною дією, вправі звернутися до суду з відповідним самостійним позовом про недійсність посвідченого акта, але не до нотаріуса, а до інших суб`єктів спірних матеріальних правовідносин, з приводу яких виник спір.

Разом із тим у справі, що переглядається, суд апеляційної інстанції, вказуючи про неналежний суб'єктний склад сторін спору, не звернув уваги на те, що право на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), стосовно яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах: від 26 вересня 2018 року у справі № 367/2847/16-ц, від 25 квітня 2018 року у справі № 308/2282/16-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 473/3553/18.

Тобто вимога особи, яка вважає, що її права порушенні незаконною нотаріальною дією чи відмовою у вчиненні нотаріальної дії, має бути пред'явлена саме нотаріусу.

Посилаючись в оскаржуваній постанові на правові висновки, висловлені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 473/1878/19, де предметом розгляду було визнання незаконною та скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що відповідачем у вказаній справі є саме нотаріус, а не інша заінтересована особа.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконною відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про придбання з електронних торгів нерухомого майна у зв'язку із неправильним суб'єктним складом та вказуючи, що належними відповідачами по справі мають бути власники майна, яким воно належало до його реалізації на торгах, а не нотаріус, суд апеляційної інстанції не врахував вказаних вище норм матеріального права та безпідставно відмовив у задоволенні цієї позовної вимоги через неналежний суб'єктний склад.

Щодо зобов'язання нотаріуса вчинити дії

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог зобов`язати приватного нотаріуса Барабаш Р. С. видати позивачу ОСОБА_1 свідоцтво про придбання майна з електронних торгів, суд апеляційної інстанції вказав про відсутність у суду повноваження для зобов`язання нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції. Разом із тим суд констатував, що нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому у нього не можуть бути спільних чи однорідних прав і обов`язків з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.

Колегія суддів вважає цей висновок суду таким, що відповідає вимогам закону з огляду на таке.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2018 року у справі № 754/16825/15-ц (провадження № 61-3156св18) викладено висновок, що суд не може зобов`язати нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат».

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 161/9939/17 (провадження № 61-40053св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта.

Тобто суд не може зобов`язувати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції.

У справі, що переглядається, суд апеляційної інстанції, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про зобов'язання видати свідоцтво про придбання майна з електронних торгів, дійшов обґрунтованого висновку про те, що суд не може зобов`язувати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції, а тому підставно відмовив у задоволенні цієї частини позовних вимог.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01 березня 2021 року у справі № 473/1878/19 (провадження № 61-20469сво19).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального прав.

Колегія суддів вважає, що постанова суду апеляційної інстанції в частині вирішення позовних вимог про зобов`язання видати свідоцтво про придбання майна з електронних торгів, ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому її, відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України, у цій частині необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-78, 81, 83, 84, 87, 89, 228, 235, 263-265 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують).

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

В силу положень статті 400 ЦПК України щодо меж розгляду справи касаційним судом Верховний Суд позбавлений можливості ухвалити нове рішення в цій справі в частині вирішення апеляційним судом позовних вимог про визнання незаконною відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про придбання з електронних торгів нерухомого майна, оскільки для його ухвалення необхідно встановити обставини, що не були встановлені у постанові апеляційного суду.

Відповідно до пункту 1 частини третьої, частини четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

З огляду на те, що внаслідок неналежного дослідження та оцінки зібраних доказів апеляційним судом не встановлені фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, ухвалене ним судове рішення в частині вирішення позовних вимог про визнання незаконною відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про придбання з електронних торгів нерухомого майна не може вважатися законним і обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню в цій частині з передачею справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду належить врахувати викладене, розглянути справу в установлені законом розумні строки з додержанням вимог процесуального права, дослідити та належним чином оцінити подані сторонами докази, з наведенням відповідних обґрунтувань, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін, зокрема і щодо законності відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про придбання з електронних торгів нерухомого майна.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 25 січня 2024 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконною відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про придбання з електронних торгів нерухомого майна скасувати та направити справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 25 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович