ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5481/24 Справа № 189/4324/23 Суддя у 1-й інстанції - Степанова О. С. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Деркач Н.М., Свистунової О.В.

за участю секретаря Попенко К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про виключення запису як батька дитини,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виключення запису як батька дитини.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 26 серпня 2017 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб Покровським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис №96. Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області 24 квітня 2023 року у справі №189/752/23 шлюб між ними розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 року відповідач народила дитину - ОСОБА_3 , про що Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис під №313 від 24 жовтня 2023 року. Позивач вказує, шлюбні стосунки між ним та відповідачем фактично припинилися з 09 січня 2023 року, коли він пішов на військову службу, де перебуває по теперішній час. ОСОБА_1 зазначає, відповідач народила доньку від іншого чоловіка, та він не є її біологічним батьком. Позивач вважає, оскільки він не є батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , він має право оспорити своє батьківство. Відповідач - мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнає, що ОСОБА_1 не є батьком дитини, хоча і записаний ним в свідоцтві про народження дитини. На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд виключити його відомості, як батька з актового запису №313, вчиненого 24 жовтня 2023 року Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; судові витрати по справі стягнути з відповідача.

Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2023 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення запису як батька дитини - Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (а.с.20).

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про виключення запису як батька дитини - відмовлено. Судові витрати у вигляді понесеного судового збору - покладено на позивача ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 04 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог позивача, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 04 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 51 Конституції України, ч.ч. 2, 3 ст.5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини.

Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Відповідно до вимог ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (частина перша статті 121 СК України).

Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 126 СК України).

Статтею 133 СК України визначено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (частини перша та друга статті 136 СК України).

Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу (частина п`ята статті 136 СК України).

До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Законодавець обмежив право особи, яка записана батьком дитини, на оспорювання свого батьківства, зокрема, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, або не могла про це не знати.

Така норма закону спрямована на захист законних інтересів дитини.

Презюмується, що при прийнятті рішення про оформлення свого батьківства чоловік враховував усі можливі правові наслідки для себе, навіть з урахуванням того, що фактично батьком дитини є інша особа.

Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК). Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зауважив, що "на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства" (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Передумовою звернення до суду у справах про виключення запису про батьківство є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема, призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. У разі доведення за допомогою застосування спеціальних знань відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 квітня 2021 року у справі № 676/1200/20.

Тобто, предметом у справах про оспорювання батьківства є саме відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав (частина перша статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану").

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захисті піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII).

Таким чином, при вирішенні спорів щодо оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін у справі.

У справі встановлено, 26 серпня 2017 року між сторонами зареєстровано шлюб Покровським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис за №96.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2023 року у справі №189/752/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - невідомий, що зареєстрований 26 серпня 2017 року Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області під актовим записом №96 (а.с.7).

Вказане рішення суду набрало законної сили 25 травня 2023 року.

У вказаному рішенні Покровського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2023 року зазначено те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , матір`ю якої записана ОСОБА_2 , батьком записаний ОСОБА_1 (а.с.8).

Звернувшись до суду із вказаним позовом у цій справі, ОСОБА_1 зазначав, що він не є батьком дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже він має право ставити на вирішення суду питання про виключення відомостей про батька з актового запису.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала та не заперечувала проти його задоволення.

Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зауважив, що "на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства" (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Таким чином, питання щодо походження дитини саме від конкретної особи, як батька, суд вирішує на підставі сукупності доказів.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 572/2515/15-ц Верховний Суд вказав, що «відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову».

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2024 року було витребувано із Васильківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином завірену копію актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.91, 92).

Із наданої Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копії актового запису про народження №313 від 24 жовтня 2023 року про дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, підставою запису відомостей про батька - актовий запис про шлюб №96 від 26 серпня 2017 року складений Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.100).

Позивач ОСОБА_1 , відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України записаний батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як дитини, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу та походить від подружжя.

Позивачем ОСОБА_1 не було надано суду належних доказів, висновків експертизи щодо відсутності кровного споріднення між ним та дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася до спливу десяти місяців після розірвання шлюбу сторін.

З клопотанням про призначення у справі судової експертизи щодо встановлення спорідненості між дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 сторони у справі ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду не зверталися.

Крім того, ні позивач, ні відповідач взагалі не зазначали, хто ж є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та така особа не була залучена до участі у справі.

В матеріалах справи відсутні будь-які інші достатні, належні та допустимі докази відсутності спорідненості між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 . Сама по собі заява такої особи про виключення запису як батька дитини та визнання позову відповідачкою не можуть вважатись достатніми доказами в силу вищенаведених положень чинного законодавства.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за недоведеністю.

Посилання в апеляційних скаргах на те, що відповідач визнає позовні вимоги позивача не є безумовною підставою для задоволення позовних вимог позивача у цій справі.

Доводи апеляційних скарг про доведеність позовних вимог є необґрунтованими належними доказами у справі.

Посилання в апеляційних скаргах на те, що відповідач визнає позовні вимоги позивача не є безумовною підставою для задоволення позовних вимог позивача у цій справі.

Приведені в апеляційних скаргах інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційних скаргах не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, апеляційні скарги залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Н.М.Деркач

О.В.Свистунова