Провадження № 22-ц/802/1300/24 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансов компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2024 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (далі ТОВ «ФК «Артеміда-Ф») у серпні 2024 року звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 червня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеруа Україна» (далі ТОВ «Лінеруа Україна») та ОСОБА_1 укладено Договір № 840982 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом підписання його останнім електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором. На виконання умов договору кредитор здійснив переказ 3000 грн на рахунок відповідача, що був вказаний ним особисто в договорі. Відповідач не виконав узяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів. ТОВ «ФК «Лінеруа Україна» 22 лютого 2021 року уклали Договір факторингу № 015-220221, згідно із яким ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «ФК «Лінеруа Україна» включно із ОСОБА_1 . У подальшому 05 лютого 2024 року ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда Ф» (далі ТОВ «ФК «Артеміда-Ф») уклали Договір факторингу № 20240205/1, за яким ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло право вимоги до відповідача за Договором від 24 червня 2020 року. Просив стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» заборгованість за Договором № 840982 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24 червня 2020 року в розмірі 11 536,39 грн, а також судові витрати: судовий збір в розмірі 2422 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2024 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» заборгованість за Договором № 840982 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24 червня 2020 року в розмірі 5009,39 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 3000 грн, заборгованості за відсотками 1710 грн, суми заборгованості, суми заборгованості за інфляційними втратами 299,39 грн. В решті вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1051,80 грн.

Представник позивача Бачинський О. М. 05 листопада 2024 року подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив ухвалити додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» 7000 грн витрат на правничі послуги.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2024 року в прийнятті додаткового рішення відмовлено. Судове рішення обґрунтоване тим, що питання розподілу судових витрат вирішено рішенням суду від 23 жовтня 2024 року в цій справі.

Позивач ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» через свого представника Бачинського О. М. подала апеляційну скаргу на рішення суду від 23 жовтня 2024 року в цій справі в частині розподілу судових витрат. Вважає, що суд неправильно застосував норми матеріального права, не надав оцінку обумовленими сторонами підпунктам 4. 2, 4. 4 Договору про надання правової допомоги, залишив поза увагою умову сплати вартості послуг клієнтом адвокату впродовж десяти днів з моменту прийняття рішення. Сторони погодили фіксований розмір гонорару, тому сторона могла не зазначати детальний опис відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зазначив про порушення судом першої інстанції процесуальних норм, оскільки до позову були приєднані докази, надані на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, які судом першої інстанції враховані не були. Крім того, 04 листопада 2024 року позивач сплатив послуги адвоката Бачинського О. М. в обумовленому обсязі. Просив рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2024 року в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції, в розмірі 3039,40 грн,, в суді апеляційної інстанції 4000 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.

За змістом частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні вимог позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом справи в суді першої інстанції, суд виходив із відсутності в матеріалах справи доказів сплати гонорару адвокату.

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції погоджується огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» було надано копію договору про надання правової допомоги № 20240723.1 від 23 липня 2024 року, копію ордеру, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та орієнтовний розрахунок суми витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Види адвокатської діяльності визначені у статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається у такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У позовній заяві у справі, що розглядається, зазначено «..Попередній (орієнтовни) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить суму судового збору 2422,40 грн, суму витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 7000 грн..», а також зазначено вимогу про стягнення з відповідача ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» 2422,40 грн судового збору, 7000 грн витрат на правничу допомогу адвоката.

Згідно з пунктами 4.2-4.8 Договору про надання правової допомоги № 20240723.1 від 23 липня 2024 року у разі ухвалення судом рішення суду на користь клієнта (задоволення судом позовних вимог у повному обсязі), або у разі сплати боржником заборгованості на стадії судового розгляду справи клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороди у розмірі 7000 грн. У разі ухвалення судом рішення суду про часткове задоволення позовних вимог клієнта, клієнт зобов`язаний сплатити адвокату винагороду пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Клієнт зобов`язується здійснити оплату наданої адвокатом правової допомоги впродовж десяти днів з моменту постановлення судом рішення суду. За результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується представниками кожної із сторін (сторонами), акт надсилається клієнту поштою (електронною поштою, передається особисто). На письмову вимогу клієнта, адвокат може надавати акти про надання правової допомоги, в яких буде вказано перелік наданої правової допомоги. Акт про надання правової допомоги вважається підписаним, якщо протягом п`яти днів з моменту його отримання клієнтом, останній не надав адвокату письмові аргументовані заперечення на акт. Сума, визначена у пункту 4. 2 Договору, є гонораром адвоката за надання правової допомоги та поверненню не підлягає. Всі розрахунки проводяться у безготівковій формі в національній валюті гривні, на підставі відповідного рахунку на оплату.

Відповідно до орієнтовного розрахунку суми судових витрат, приєднаного до позову, в суму гонорару включається оплата послуг адвоката за аналіз наданих клієнтом документів, судової практики, визначення перспективи подання позовної заяви, за підготовку позовної заяви у справі, за збирання доказів, долучених д позовної заяви, за підготовку та подання заяв, скарг, клопотань, чи інших процесуальних документів у ході розгляду справи.

Будь-яких інших доказів на підтвердження понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви чи з іншими заявами по суті до ухвалення судом рішення 23 жовтня 2024 року не подано.

Заяви про подання доказів на підтвердження понесення позивачем судових витрат, пов`язаних із наданням йому професійної правничої допомоги, впродовж п`яти днів з дня ухвалення рішення у порядку, встановленому частиною восьмою статті 141 ЦПК України, позивач до суду першої інстанції не подавав.

Акт про надання правової допомоги, підписаний сторонами договору, згідно його умов, засвідчує надання адвокатом послуг та прийняття таких послуг клієнтом.

Відсутність на час ухвалення рішення в матеріалах справи акту про надання правової допомоги, який відповідно до умов пунктів 4. 5, 4. 6 Договору про надання правової допомоги є документом, який узгоджується та оформлюється сторонами за результатами надання правової допомоги, в сукупності із відсутністю доказів оплати гонорару, були достатніми підставами для відмови судом першої інстанції у стягненні витрат позивача на професійну правничу допомоги з відповідача в користь позивача, оскільки ці документи є підтвердженням реальності таких судових витрат. Враховуючи умови договору про надання правової допомоги, акт передбачає не лише розмір гонорару, що підлягає сплаті позивачем в користь адвоката, але й перелік наданої правової допомоги. Орієнтовний (попередній) розрахунок витрат на правову допомогу, який містить у собі перелік послуг, що передбачаються для надання клієнту, є виключно викладом прогнозованих дій адвоката, планом надання послуг, але не фіксує вже надані клієнту послуги. Крім того, договір про надання правової допомоги не містить у собі обумовленого переліку наданих послуг, а виключно загальне положення про надання правової допомоги в цій справі.

Оскаржуване судове рішення в частині вирішення судових витрат за правову допомогу ухвалене з дотриманням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують. Рішення суду в оскаржуваній частині ухвалене з дотриманням норм процесуального права, підстав для його скасування немає.

Колегія суддів відмовляє у задоволенні апеляційної скарги і, відповідно, відмовляє у стягненні 4000 грн, які складаються із витрат на правничу допомогу адвоката в апеляційному суді, на підставі пункту 2 частини другої 141, статті 382 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2024 року в цій справі в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 30 грудня 2024 року.

Головуючий - суддя

Судді