Р І Ш Е Н Н Я
Провадження № 2/521/254/24
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Гуревського В.К.
за секретаря - Федорова А.В.,
Учасники справи:
Представник ОСОБА_2
Представник ОСОБА_4
Відповідач ОСОБА_5 .
Третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа фізична особа-підприємець ОСОБА_6 про застосування правових наслідків недійсності правочину, повернення коштів та стягнення моральної шкоди,-
12 вересня 2013 року на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Пенчевим Костянтином Леонтійовичем, ОСОБА_7 придбав у власність у ОСОБА_5 , від імені якої діяла ОСОБА_3 , квартиру під АДРЕСА_1 , що складається в цілому з однієї житлової кімнати та приміщень, житловою площею -16,5 кв. м., загальною площею - 29,2 кв. м.
У наступні місяці після придбання квартири, позивач здійснив в квартирі ремонт, на який було витрачено 980,0 доларів США, що за курсом НБУ на час подання позову дорівнює 26 884,0 (двадцять шість тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн.
На даний час в квартирі зареєстровані та проживають дружина позивача та двоє його неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
25.05.2015 року перший заступник Прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах Одеської міської ради звернувся до Малиновського районного суду із позовною заявою до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , державного нотаріуса Шостої одеської нотаріальної контори Пенчева Констянтина Леонтійовича про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, витребування майна, визнання квартири відумерлою спадщиною, визнання права власності, який згодом був уточнений.
30.11.2015 року Малиновським районним судом м. Одеси було винесене рішення, яким визнано недійсним свідоцтво про спадщину за законом від 11.09.2013 року № 4-2362, видане державним нотаріусом Шостої Одеської нотаріальної контори Пенчевим К.Л. на ім`я ОСОБА_5 , на спадщину, яка складається з квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . Визнано квартиру АДРЕСА_1 , відумерлою спадщиною після смерті ОСОБА_11 . Визнано за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Витребувано у власність територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради з володіння ОСОБА_1 та ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_1 .
На підставі викладених обставин, позивач вимушений звернутися до суду з означеним позовом за захистом своїх законних прав та інтересів.
Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволений частково.
Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_3 (останнє місце реєстрації: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Малиновським РВ УМВС України в Одеській області 16.02.1996 р., РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 23.12.2011 р., РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 )9000,0 (дев`ять тисяч) гривень витрат на правову допомогу, 8810,0 (вісім тисяч вісімсот десять) гривень судового збору.
14 вересня 2022 року до суду подана заява представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Зав`ялова О.А. про перегляд заочного рішення суду від 18 червня 2019 року.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2022 року заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 червня 2019 року скасовано, призначено підготовче судове засідання на 18 жовтня 2022 року о 12 годині 00 хвилин в залі судового засідання № 218 у приміщенні суду.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2023 року витребувано з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі ОМУЮ копію актового запису про смерть ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 .
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2023 року витребувано з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради інформацію про зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_4 . Витребувано з Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса інформацію про те, хто звертався до нотаріальної контори із відповідними заявами після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , чи складався від імені ОСОБА_5 заповіт. Якщо такі звертання мали місце та заводилася спадкова справа - надати суду посвідчені копії документів спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2024 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа фізична особа-підприємець ОСОБА_6 про застосування правових наслідків недійсності правочину, повернення коштів та стягнення моральної шкоди поновлено.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2024 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Давидова К.І. надала до суду додаткові пояснення, за яким позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити з тих підстав, що ОСОБА_3 представляла інтереси ОСОБА_5 та діяла на підставі довіреності.
Вина ОСОБА_5 в завданні матеріальної та моральної шкоди позивачу є повністю доведеною вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2016 року у справі 521/1371/15-к. ОСОБА_3 не була фігурантом вказаної вище справи, щодо неї не було відкрито жодне кримінальне провадження, не оголошувалася підозра, а тому її вина в завданні майнової та моральної шкоди позивачу відсутня.
В судове засідання учасники справи не з`явилися, повідомлялися у встановленому законом порядку.
Позивач ОСОБА_1 та його представник на розгляд справи по суті не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили.
Представник відповідача ОСОБА_3 надала до суду заяву про слухання справи за її відсутністю, просила відмовити в задоволенні позовних вимог.
Враховуючи тривалий розгляд справи, фактичне усунення позивача від участі в судових засіданнях, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами справи з метою вирішення спору по суті заявлених вимог.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.
Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів.
12 вересня 2013 року на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Пенчевим Костянтином Леонтійовичем, ОСОБА_7 придбав у власність у ОСОБА_5 , від імені якої діяла ОСОБА_3 , квартиру під АДРЕСА_1 , що складається в цілому з однієї житлової кімнати та приміщень, житловою площею -16,5 кв. м., загальною площею - 29,2 кв. м.
В квартирі були зареєстровані дружина позивача та двоє його неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
25.05.2015 року перший заступник Прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах Одеської міської ради звернувся до Малиновського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , державного нотаріуса Шостої одеської нотаріальної контори Пенчева Констянтина Леонтійовича про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, витребування майна, визнання квартири відумерлою спадщиною, визнання права власності, який згодом був уточнений.
30.11.2015 року Малиновським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення, за яким визнано недійсним свідоцтво про спадщину за законом від 11.09.2013 року № 4-2362, видане державним нотаріусом Шостої Одеської нотаріальної контори Пенчевим К.Л. на ім`я ОСОБА_5 , на спадщину, яка складається з квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . Визнано квартиру АДРЕСА_1 , відумерлою спадщиною після смерті ОСОБА_11 . Визнано за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Витребувано у власність територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради з володіння ОСОБА_1 та ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_1 .
Постановою Верховного Суду від 20 березня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 березня 2017 року в частині позовних вимог прокуратури Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , державного нотаріуса Шостої одеської нотаріальної контори Пенчева Костянтина Леонідовича про витребування квартири із чужого незаконного володіння скасовані. У задоволенні позову прокуратури Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , державного нотаріуса Шостої одеської нотаріальної контори Пенчева Костянтина Леонідовича про витребування у власність територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської, ради з володіння ОСОБА_1 та ОСОБА_10 квартири АДРЕСА_1 відмовлено. В іншій частині рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 березня 2017 року залишено без змін.
Згідно із Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.12.2018 року,14.07.2017 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі рішення суду було зареєстроване за Територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради, тобто з 14.07.2017 року було припинено право власності позивача на зазначену квартиру.
Відповідно до ч. 1 ст. 661 ЦК України у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.
Спірну квартиру не було вилучено з власності ОСОБА_10 , а отже в даному випадку стаття 661 ЦК України не може застосовуватися.
Скасовуючи рішення першої та апеляційної інстанцій (справа № 521/8368/15-ц) у частині витребування спірної квартири з володіння ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , Верховний Суд дійшов таких висновків.
Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар. Не може добросовісний набувач відповідати у зв`язку із бездіяльністю влади в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Факт незаконного відчуження та допущення продажу квартири не може породжувати правових наслідків для добросовісного набувача, проте, вочевидь, є підставою для виникнення обов`язку в органів місцевого самоврядування здійснити все необхідне, щоб відшкодувати збитки, завдані таким відчуженням.
Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку про те, що задоволення віндікаційного позову і витребування у ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , як добросовісних набувачів, призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод.
А отже, встановивши, що позивачка ОСОБА_10 , разом зі своїми дітьми ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вселилася до квартири за адресою АДРЕСА_7 з підстав, що не суперечать ЖК України, тривалий час користувалися та користуються цим житлом - протягом 7 років, дійшов до висновку, що право користування позивачкою та її малолітніми дітьми вищезазначеним житловим Приміщенням підпадає під гарантії передбачені пунктом 2 статті 8 Конвенції.
Зобов`язано Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з ОСОБА_10 , яка діє в інтересах своїх дітей - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , договір найму житлової площі квартири за адресою АДРЕСА_7 .
16 грудня 2020 року Департаментом міського господарства Одеської міської ради було видано свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_6 (додаток № 1,2), яким посвідчили, що квартира за адресою АДРЕСА_7 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_10 , малолітнім ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
30 червня 2023 року відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого Саркісовою В.В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу № 675, ОСОБА_10 , яка діяла в інтересах своїх малолітніх дітей - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , було продано квартиру за адресою АДРЕСА_7 ОСОБА_14 .
Відповідно до п. 2 вказаного вище договору квартира за адресою: АДРЕСА_7 була продана ОСОБА_14 за 658300,0 (шістсот п`ятдесят вісім тисяч триста) грн.
Щодо вимог про стягнення коштів.
12 вересня 2013 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Пенчевим Костянтином Леонтійовичем, ОСОБА_1 придбав у власність у ОСОБА_5 , від імені якої діяла ОСОБА_3 , квартиру за адресою АДРЕСА_5 , що складається в цілому з однієї житлової кімнати та приміщень, житловою площею -16,5 кв. м., загальною площею - 29,2 кв. м.
Відповідно до п. 2 зазначеного договору купівлі-продажу, вартість квартири становила - 180418 (сто вісімдесят тисяч чотириста вісімнадцять) гривень. При цьому, відповідно до цього ж пункту вказану суму продавець отримав до підписання договору. Вказане положення позивач підтвердив підписавши вказаний вище договір купівлі-продажу.
В договорі вказано, що саме продавець, а не представник продавця отримав вказану грошову суму, яка становить вартість квартири.
При цьому, Угода про передачу авансу від 16.08.2013 року в розмірі 8000,0 грн, що еквівалентно на той час 1000,0 доларів, була укладена між ОСОБА_10 та ФОП ОСОБА_6 . ОСОБА_10 не є учасником справи та не заявляє жодні вимоги в рамках цього судового провадження.
Угода про передачу авансу від 16.08.2013 року ОСОБА_3 не підписувалася, а тому відповідач не є учасником цього правочину та не має нести правові наслідки його виконання/невиконання.
Таким чином, грошову суму, яка становить вартість квартири, в розмірі 180418,0 гривень продавець, тобто ОСОБА_5 , отримала від покупця ОСОБА_1 до підписання договору купівлі-продажу від 12.09.2013 (п. 2 договору). При цьому Угода про передачу авансу від 16.08.2013 року була укладена між ОСОБА_10 (яка не є учасником справи і не заявляє жодних вимог) та ФОП ОСОБА_6 .
Щодо представництва ОСОБА_3
28 серпня 2013 року ОСОБА_5 була видана нотаріальна довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Янковською О.С. № 1380, на підставі якої я 12 вересня 2013 року уклала зазначений вище договір купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_5 .
Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина 1 статті 237 ЦК України).
Згідно з частинами 1 та 3 статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
За договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії (частина 1 статті 1000 ЦК України).
У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними (стаття 1003 ЦК України).
Повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення (частина 1 статті 1004 ЦК України).
Повірений зобов`язаний: 1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; 2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; 3) негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення (стаття 1006ЦК України).
Довіритель зобов`язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення (частина 1 статті 1007ЦК України).
У своїй постанові від 25 березня 2024 року у справі № 458/229/18 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов до таких висновків:
- традиційно в доктрині приватного права виокремлюють договірне представництво або добровільне, що виникає на підставі договору. Цим договором, зокрема, є договір доручення (глава 68 ЦК України);
- довіреність видається однією особою іншій особі, тому видача довіреності є одностороннім правочином. Для цього не потрібна наявність волі іншої особи, тобто другої сторони договору доручення. Довіреність видається на підставі договору доручення (стаття 1003 ЦК України), при чому це робиться обов`язково (частина перша статті 1007 ЦК України). Це означає, що наявність довіреності свідчить про договірне представництво;
- глава 68 ЦК України не містить спеціальних вимог до форми договору доручення, тому й не виключається вчинення договору доручення в усній формі. Формулювання, які вживаються в статті 1003 ЦК України і сутність правовідносин представництва, вимагають фіксації його повноважень, що може бути здійснено в договорі та/або в довіреності. Натомість в статті 1007 ЦК України міститься вимога видати довіреність повіреному і це означає, що вона є обов`язковою. Але можливо вчинити договір доручення в усній формі, й у цьому разі довіреність слугуватиме підтвердженням його укладання;
- з урахуванням змісту статті 244 ЦК України та принципу розумності, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Тобто довіреність має містити повноваження представника необхідні для представництва довірителя перед третіми особами, а не обов`язки представника перед особою, яку він представляє (довірителем). Тим паче конструкція договірного представництва апріорі виключає можливість вчинення довіреності, яка містить можливість представника розпоряджатися коштами на власний розсуд, оскільки це суперечить конструкції цивілістичного представництва;
- видача довіреності на підставі усного договору доручення є підтвердженням укладання договору доручення, і очевидно, що на такі правовідносини поширюються положення, зокрема, статті 1006 ЦК України. У разі відсутності домовленості між повіреним та довірителем про встановлення строку (терміну) передачі одержаного у зв`язку з виконанням доручення, така передача має відбуватися негайно. При цьому для довірителя не потрібно пред`являти вимогу про передачу одержаного у зв`язку з виконанням доручення, оскільки пункт 3 частини першої статті 1006 ЦК України є виключенням, що допускається частиною другою статті 530 ЦК України.
Таким чином, як зазначив Верховний Суд, повірений апріорі не може зберегти у себе або розпоряджатися коштами, які могли бути ним отримані в результаті виконання своїх повноважень за довіреністю.
Відповідно до статті 1190 ЦК особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
Діями ОСОБА_3 не було завдано позивачу шкоди, оскільки грошову суму, яка становить вартість квартири, в розмірі 180418,0 гривень продавець, тобто ОСОБА_5 , отримала від покупця, ОСОБА_1 , до підписання договору купівлі-продажу від 12.09.2013 р.
Відповідно до вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2016 року у справі 521/1371/15-к встановлено вину ОСОБА_5 , яка полягала в тому, що остання звернулася з позовом до Приморського суду м. Одеси і надала неправдиві свідчення з приводу того, що вона протягом 5 років до смерті ОСОБА_11 перебувала з ним у сімейних відносинах. Такі дії були необхідні для прийняття спадщини у вигляді квартири після смерті ОСОБА_11 . Під час розгляду позову в суді ОСОБА_5 дала неправдиві свідчення щодо проживання однією сім`єю з ОСОБА_11 , хоча насправді не була з ним знайома і перебувала у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком.
Вина ОСОБА_5 в завданні матеріальної та моральної шкоди позивачу є повністю доведеною вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2016 року у справі 521/1371/15-к. ОСОБА_3 не була фігурантом вказаної вище справи, щодо неї не було відкрито жодне кримінальне провадження, не оголошувалася підозра, а тому її вина в завданні матеріальної та моральної шкоди позивачу відсутня.
Щодо завдання майнової шкоди.
Щодо клопотання представника позивача про допит співвідповідача ОСОБА_3 та третьої особи фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 .
Відповідно до вимог ст. 92 ЦПК України сторони, треті особи та їхні представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи.
Відповідач ОСОБА_3 та третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_6 не надавали своєї згоди на допит як свідків, а тому судом в такій якості не допитувалися.
Щодо вимог до ОСОБА_5 .
Відповідно до актового запису про смерть № 9144 від 02 вересня 2019 року, вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
З метою встановлення правонаступників після смерті ОСОБА_5 ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2023 року витребувано з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради інформацію про зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_4 . Витребувано з Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса інформацію про те, хто звертався до нотаріальної контори із відповідними заявами після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , чи складався від імені ОСОБА_5 заповіт. Якщо такі звертання мали місце та заводилася спадкова справа - надати суду посвідчені копії документів спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно відповіді Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса від 02.10.2024 року № 2412с/01-16 після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , Приморською державною нотаріальною конторою у місті Одеса спадкова справа не заводилася.
Реєстрація місця проживання ОСОБА_5 проведена в Комунальній установі «Обласний центр обліку бездомних громадян» за адресою: м. Одеса, вул. Троїцька, 54.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Оскільки інформація учасниками справи щодо правонаступників ОСОБА_5 до суду не надана, правонаступники судом не встановлені, то провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_5 має бути закрито.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 16, 23, 216, 661 ЦК України, ст. ст. 13, 133, 137, 141, 263, 265, 268, 272, 284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, СУД
У задоволенні позову ОСОБА_1 в частині позовних вимог до ОСОБА_3 про застосування правових наслідків недійсності правочину, повернення коштів та стягнення моральної шкоди відмовити.
Провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про застосування правових наслідків недійсності правочину, повернення коштів та стягнення моральної шкоди закрити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду у повному обсязі складено 26 грудня 2024 року.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач - ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_6 (місце реєстрації: АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_7 ).

СУДДЯ: В.К.Гуревський