Справа № 509/2095/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Козирського Є.С.

при секретарі - Лисенко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації Садове товариство «Лебідь» Волошиної Наталії Миколаївни про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ :

10 квітня 2024 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення голови правління ГО СТ «Лебідь» Волошиної Н.М., яке прийнято у формі попередження про відключення від енергопостачання за місцем мешкання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що Позивач на підставі державного акту про право власності на землю серії ІІІ-ОД №016368 від 20.10.200 року володіє земельною ділянкою площею 0,071 га., кадастровий номер :003:2355, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 . Він також є членом Громадської організації «Садове товариство «Лебідь».

17.03.2024 року невідомі особи на хвіртці воріт Позивача розмістили Попередження, яке підписане головою ГО «СТ «Лебідь» Волошиною Н.М., про порушення ним вимог щодо користування земельною ділянкою, а саме розміщення Станції технічного обслуговування автомобілей.

При цьому в Попередженні зазначено, що за споживчу електроенергію Позивач сплачує за тарифом побутового споживача. Також в Попередженні вимагалося протягом 30-ти днів впорядкувати та розділити обсяг електричної енергії для побутових і комерційних потреб, уклавши відповідні Договори на поставку та розподіл електроенергії у відповідності до діючого законодавства України.

Вважаючи це Попередження противоправним Позивач вказує на те, що земельну ділянку він використовує для садівництва. Позивач дійсно здійснює підприємницьку діяльність. Він зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця. Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію серії НОМЕР_1 та Свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_2 видом господарської діяльності є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів. Цю діяльність він веде за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, Позивач зазначає, що Попередження, яке надала Відповідачка, суперечить Правилам роздрібного ринку електроенергії.

Також Позивач вказує, що голова правління не має повноважень надавати назване Попередження, оскільки це не передбачено Статутом організації.

Додатково Позивач вказує, що спроба Відповідачки здійснити відключення його оселі від електропостачання є намаганням тиснути на членів його родини за активну громадську позицію.

Позивач вважає, що до правовідносин, які склалися між ним та Відповідачкою ОСОБА_2 слід застосовувати положення Закону України «Про захист прав споживачів», а саме абз.6 ч.1. ст.4 названого Закону.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеського області 15 квітня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання противоправним та скасування рішення та призначено підготовче засідання на 02 травня 2024 року.

Від Відповідачки ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якій вона просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Свій відзив на позовну заяву вона обґрунтовує тим, що позовні вимоги, які викладені в позові суперечать діючому законодавству, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, Відповідачка зазначає, що вона є головою Громадської організації «Садове товариство «Лебідь». Громадська організація «Садове товариство «Лебідь», головою якої є ОСОБА_3 , створена відповідно до Закону України «Про громадські об`єднання» і визначається як добровільне об`єднання фізичних осіб для здійснення захисту та свобод, задоволення суспільних інтересів та є непідприємницьким товариством. Метою об`єднання не є отримання прибутку та надання послуг, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів».

Громадська організація «Садове товариство «Лебідь» є колективним побутовим споживачем (КПС), що передбачено п.1.1.2, глави 1.1. розділу VIII Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП (Національної комісії регулювання енергетики та комунальних послуг) від 14.03.2018 року № 312.

Відповідно до п.10.2.3.-10.2.5. відповідних Правил Колективний побутовий споживач укладає договір із оператором систем електропостачання про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Колективний побутовий споживач розраховується за електричну електроенергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну або господарську діяльність.

Тобто, в даному випадку споживачем в правовідносинах з постачальником електроенергії є Громадська організація «Садове товариство «Лебідь», яка і несе відповідальність за правильний облік електроенергії, який виключає можливість використовувати електроенергію в професійній та господарській діяльності.

Позивач є членом громадської організації «Садове товариство «Лебідь» та на основі цього членства він отримує електроенергію від КПС Громадської організації «Садове товариство «Лебідь».

Права та обов`язки членів ГО «СТ «Лебідь» зазначені в Статуті організації, які Позивач повинен чітко дотримуватися, в тому числі не порушувати правил цільового використання земельної ділянки.

Ніякого рішення щодо Позивача Відповідачка не приймала. Надане Попередження стосується правомірних вимог до ОСОБА_1 про необхідність впорядкування та використання електроенергії. Оплата перед постачальниками електричної енергії ГО «СТ «Лебідь» здійснює за показами загального розрахунку. У разі виявлення порушень при використанні електроенергії постачальник вправі застосувати негативні наслідки до Колективного побутового споживача. Попередження направлене саме на недопущення ніяких порушень щодо порядку обліку електроенергії і не порушує прав Позивача.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, представник відповідачки адвокат Зуєва І.І. надала суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі Державного акту про право власності на землю серії ІІІ-ОД №016368 від 20.10.2000р. Позивачу належить земельна ділянка площею 0,071га., кадастровий номер :003:2355, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер в книзі записів державних актів на землю №515-17). Відповідна інформація внесена до Державного реєстру речових прав 22.01.2024р за № 53443037.

Відповідно до членської книжки № 120 від 15 червня 1991р. Позивач є членом Громадської організації «Садове товариство «Лебідь».

17.03.2024 року йому надійшло Попередження підписане головою правління ГО «СТ «Лебідь» Волошиною Н.М. за вих. №8 від 15.03.2024 року щодо вимог використання земельної ділянки за цільовим призначенням та необхідністю впорядкувати і розділити облік електричної енергії для побутових і непобутових потреб. Також пропонувалося укласти Договори на поставку та розподіл електроенергії у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Позовні вимоги заявлені на підставі абз.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст.1-1 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Садове товариство «Лебідь», головою якого є Відповідачка ОСОБА_2 є громадською організацією та створена відповідно до Закону України «Про громадські об`єднання». Згідно із названим Законом громадське об`єднання це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадське об`єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку. Громадське об`єднання здійснює свою діяльність відповідно до установчих зборів та статуту громадського об`єднання.

Суд зазначає, що Відповідачка ОСОБА_2 не підпадає під категорію осіб, які визначені в ст.1-1 Закону України «Про захист прав споживачів».

Обставини, які зазначені в позові склалися між членом громадської організації ОСОБА_1 та самою громадською організацією «Садове товариство «Лебідь». Взаємовідносини між членом громадської організації та самою громадською організацією регулюються Статутом організації. До таких правовідносин не застосовуються положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Громадська організація «Садове товариство «Лебідь» є Колективним побутовим споживачем.

Відповідно до положень пункту 1.1.2 глави 1.1 розділу VIII Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ), колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність).

Згідно з положеннями пунктів 10.2.3 - 10.2.5 глави 10.2 розділу Х ПРРЕЕ для забезпечення розподілу електричної енергії до межі балансової належності електроустановок колективного побутового споживача між колективним побутовим споживачем та оператором системи у передбаченому ПРРЕЕ порядку укладається договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, який розробляється оператором системи на підставі додатка 3 до ПРРЕЕ.

Колективний побутовий споживач на підставі договору про постачання електричної енергії здійснює закупівлю електричної енергії у постачальника електричної енергії з метою її подальшого використання споживачами колективного побутового споживача для задоволення комунально-побутових потреб споживачів колективного побутового споживача, для технічних цілей та інших потреб колективного побутового споживача. За обсяг закупленої електричної енергії з постачальником електричної енергії розраховується колективний побутовий споживач відповідно до умов договору.

Закупівля електричної енергії та розподіл здійснюються за рахунок коштів споживачів колективного побутового споживача. Умови використання електричної енергії, розрахунків за неї, умови технічного забезпечення електропостачання електроустановок споживачів колективного побутового споживача, утримання та обслуговування технологічних електричних мереж колективного побутового споживача регулюються установчими документами та/або укладеними в установленому законодавством порядку договорами між споживачами колективного побутового споживача та колективним побутовим споживачем щодо розподілу та постачання електричної енергії в межах колективного побутового споживача.

Враховуючи вищенаведене, умови використання електричної енергії, розрахунки за неї, умови технічного забезпечення електропостачання електроустановок споживачів КПС тощо, визначаються згідно з установчими документами та/або укладеними в установленому законодавством порядку договорами між споживачами КПС та КПС.

Таким чином, в названих Позивачем правовідносинах споживачем з постачальником є ГО «СТ «Лебідь», Позивач є членом колективного побутового споживача, який отримує електроенергію в порядку визначеному Статутом цієї організації. Отже, спірні відносини між членом громадської організації та самою організацією вирішуються на підставі норм цивільного законодавства та Статуту організації.

Також суд зазначає, що Позивачем не доведено факт порушеного права в розумінні п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-XII. Попередження про недопустимість порушень в сфері обліку споживання електроенергії не може розцінюватися як порушення прав споживача.

У разі дотримання цих правил ніяких негативних наслідків для Позивача не наступає.

Суд не погоджується з твердженням Позивача про те, що попередження є формою рішення.

Вказане попередження направлене задля дотримання певних дій у відповідності до Статута та не містить ніяких установчих положень, притаманних рішенню.

З наведених обставин суд вважає, що відсутні будь-які правові підстави для визнання недійсним попередження, яке підписане головою ГО «СТ «Лебідь» Волошиною Н.М. в порядку абз.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного процесуального України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі частиною 1 статті 3 Цивільного процесуального України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1статті 13 Цивільного процесуального України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частин 1-4 статті 12 Цивільного процесуального України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій

Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 Цивільного процесуального України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно статті 80 Цивільного процесуального України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до статті 263 Цивільного процесуального України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами статтей 124,129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які Позивач посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з їх необґрунтованістю та відсутністю відповідних підстав.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Громадської організації Садове товариство «Лебідь» Волошиної Наталії Миколаївни про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 02.07.2024 року.

Суддя: Є. С. Козирський