РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 621/374/24

Провадження 2/621/458/24

15 квітня 2024 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючий суддя В. Філіп`єва,

за участю секретаря судового засідання А. Бабич,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності учасників цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив розірвати шлюб між ним та відповідачем ОСОБА_3 , зареєстрований 18 липня 2014 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 45.

В обґрунтування позову вказав, що з 18.07.2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 . Від шлюбу малолітніх дітей не мають. Стосунки між сторонами припинено в листопаді 2022 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне та повсякденне життя, несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння. Вважав збереження сім`ї неможливим, що суперечить інтересам кожного з них, а тому просив розірвати шлюб.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 13.03.2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про дату, час та місце розгляду справи.

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Позивач ОСОБА_5 подав заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_6 надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти розірвання шлюбу.

В зв`язку з неявкою учасників, відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що 18 липня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 45 від 18.07.2014 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 18.07.2014 року (а.с. 6).

Як вбачається з позовної заяви, сторони тривалий час проживають окремо, спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримуються, в зв`язку з чим позивач вважає подальше збереження сім`ї неможливим, а відповідач не надав жодних доказів на спростування вказаних відомостей.

Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, додані до неї, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Статтею 24 Сімейного кодексу України, крім іншого, визначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11 (стаття 5), кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до ч.2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з ч.3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до положень статті 110 цього Кодексу.

За змістом статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 статті 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Досліджуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що подружні відносини між сторонами фактично припинені, примирення між подружжям неможливе, подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, спору про поділ майна та визначення місця проживання дитини між сторонами у цій справі немає, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки клопотань про зміну прізвища до суду не надходило, слід залишити сторонам прізвище без змін.

Згідно ч.1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач не заявляв вимоги про стягнення судового збору з відповідача, в зв`язку з чим, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, питання розподілу судових витрат суд не вирішує.

Керуючись ст. 109, 110, 111-115 Сімейного кодексу України, ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265, 268, 273, 280-289, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 18 липня 2014 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 45 від 18.07.2014 року, - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище сторін залишити без змін.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено та підписано 15.05.2024 року.

Суддя В. Філіп`єва