Справа № 303/9304/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 червня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:Джуги С.Д.

суддів: Кожух О.А., Мацунича М.В.

з участю секретаря: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 листопада 2023 року у складі судді Гутій О.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями,-

встановив:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд позовом до держави Україна в особі державного органу - Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона працює стоматологом та здійснює приватну лікарську практику у власному кабінеті, розташованому у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_1 . У цьому ж дворі за адресою АДРЕСА_2 здійснює приватну адвокатську практику ОСОБА_2 . З останньою у них склалися неприязні відносини, оскільки вона намір демонтувати її сарай, який знаходиться у їхньому спільному дворі. 12 листопада 2021 року між позивачем та ОСОБА_2 виникла суперечка з приводу користування сараєм. У зв`язку з чим ОСОБА_2 вирішила викликати працівників поліції.

За викликом ОСОБА_2 працівників поліції, до місця конфлікту спочатку прибув екіпаж патрульної поліції, але розібравшись на місці вони повідомили обставини у чергову частину, після чого на місце прибула дільничний офіцер поліції Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції Юлія Романенко . Вона опитала присутніх, ніхто не заперечував факт конфлікту, але ніхто не повідомив про обставини, які б свідчили про порушення громадського порядку, оскільки при цьому не було ні криків, тим більше нецензурних або будь-якої штовханини або насильства.

Позивач посилається, що поліцейська була роздратована, що її викликали, і тому не дивлячись на відсутність підстав, вирішила скласти на позивача протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за дрібне хуліганство за ст. 173 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення було складено з наступних підстав: громадянка ОСОБА_1 , 12 листопада 2021 року о 09 год. 00 хв., в дворі загального користування по АДРЕСА_3 вчинила конфлікт із громадянкою ОСОБА_2 , в зв`язку з спором щодо приміщення сараю загального користування.

В подальшому, за результатами розгляду вищевказаного протоколу постановою Мукачівського міськрайонного суду у справі № 303/9173/21 від 22.11.2021 року, провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Однак, ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу на постанову Мукачівського міськрайонного суду у справі № 303/9173/21 від 22.11.2021 року. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 01.08.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, постанову судді Мукачівського міськрайонного суду від 22.11.2021 року, якою відносно ОСОБА_1 провадження у справі за ст. 173 КУпАП закрито, залишено без змін.

У даному випадку таким тривалим порушенням її конституційних прав і свобод, їй завдано суттєвої моральної шкоди, оскільки відносно неї працівниками патрульної поліції складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП, до якого вона взагалі не причетна.

Ці всі факти спричинили їй моральну шкоду - як будь-якій нормальній, адекватній людині у подібній ситуації, вказує, що вона зазнала душевних страждань у зв`язку з такою протиправною поведінкою щодо неї, понесла втрати немайнового характеру внаслідок зазначених моральних, фізичних страждань та негативних явищ, заподіяних їй незаконними діями працівників поліції.

Враховуючи вищенаведене, просила стягнути з Держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на її користь 50 000,00 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої працівниками незаконними діями Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області .

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 листопада 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) компенсацію моральної шкоди у розмірі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Закарпатській області просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заявлених позовних вимогах відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказано, що суд не врахував, що позивач не довела належними та допустимими доказами те, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача їй завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діями відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на її безпідставність на необґрунтованість.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні представник Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Олексій В.В. підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_4 , в судовому засіданні просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області в судове засідання не з`явився, про розгляд справи належним чином повідомлений. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта, пояснення позивача та її представника, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Матеріалами справи установлено, що 12.11.2021 року працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого 12 листопада 2021 року о 09 год. 00 хв., в дворі загального користування по АДРЕСА_3 громадянка ОСОБА_1 вчинила конфлікт із громадянкою ОСОБА_2 , в зв`язку з спором щодо приміщення сараю загального користування (а.с.9).

В подальшому, за результатами розгляду вищевказаного протоколу постановою Мукачівського міськрайонного суду у справі № 303/9173/21 від 22.11.2021 року провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.11-13).

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 01.08.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, постанову судді Мукачівського міськрайонного суду від 22.11.2021 року, якою відносно ОСОБА_1 провадження у справі за ст. 173 КУпАП закрито, залишено без змін. Постанова набула законної сили 01.08.2023 року (а.с. 14-16).

Таким чином рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено неправомірність складення щодо позивача протоколу про адміністративне правопорушення та відсутність в діях позивача ознак адм, і такі обставини не потребують доказування у даній справі.

Згідно з частиною другою ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166,1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173,1174 цього Кодексу).

Відповідно до статей 2, 4 Закону України № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2021 року у справі № 726/837/20 (провадження № 61-2647св21) зазначено, що: «У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Вказані правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18)».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 166/1222/20 (провадження № 61-9003св21) зазначено, що «у справі, яка переглядається, безпідставно не застосувавши до спірних правовідносин правовий висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладений у вищезгаданій постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 19000сво18), апеляційний суд залишив поза увагою той факт, що закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом».

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі, врахував вищенаведені вимоги закону та правові висновки Верховного Суду, а також врахував, що поліцейською Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області відносно позивачки незаконно складено протокол про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, провадження у справі щодо позивачки судом закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, що є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється незалежно від вини.

Суд першої інстанції правильно встановив та зазначив, що відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Відповідно до ч.ч.3,5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 р. у справі № 464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.Суд наголошує, що, визначаючи співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам, суд повинен виходити із засад розумності та справедливості. Із огляду на те, що «розумність» і «справедливість» є оціночними поняттями, суди першої та апеляційної інстанцій, які заслуховують сторін та встановлюють фактичні обставини справи, мають широку свободу розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховував характер та обсяг душевних страждань, яких зазнала позивач, вимушених змін у її життєвих і соціальних стосунках, а також врахував довготривалість конфліктної ситуації, наявність психологічного стресу у позивача після подій, що викликало у позивача гіпертонічний криз і необхідність її зверненням за екстреною медичної допомогою 12.11.2022 року, а також врахував тривалість провадження у справі про адміністративне правопорушення, яке здійснювалось з 12.11.2021 (дата складання протоколу) по 01.08.2023 року (дата набрання постанови законної сили), а також, врахував, що позивач є особою пенсійного віку, змушена була змінювати звичайний спосіб життя, докладати значних зусиль для захисту і відновлення своїх порушених прав.

За вказаних обставин, суд першої інстанції обґрунтовано у відшкодування моральної шкоди визначив суму у розмірі 15 000 грн.

Даний розмір відшкодування моральної шкоди колегія суддів вважає співмірним заподіяній позивачу шкоді, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, визначених ст. 3 ЦК України, зокрема розумності та справедливості.

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та правомірно задовольнив частково заявлений позов.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 24 червня 2024 року.

Головуючий:

Судді: