Номер провадження 2/570/525/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

В обгрунтування позову зазначається, що 15.07.2020 року ОСОБА_1 (надалі- Позивачем) передано в позику, а ОСОБА_2 (надалі- Відповідачем) отримано в борг кошти в сумі 16 340,00 (шістнадцять тисяч триста сорок доларів США та 4080,00 (чотири тисячі вісімдесят) Євро.

Вказані кошти в сумі 16 340,00 доларів США та 4080,00 Євро Відповідачка взяла у Позивача в борг та зобов`язувалась повернути до 01.01.2021 року, про що власноруч написала Розписку від 15.07.2020 року.

Даний борг Відповідачка брала зі згоди та в присутності свого чоловіка ОСОБА_3 , що підтверджується оригіналом Розписки від 15.07.2020 року.

Вказана Розписка скріплена особистими підписами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується оригіналом Розписки.

Вказані кошти Відповідачка позичала на розвиток бізнесу та зобов`язувалась повернути до 01.01.2021 року. Однак, до даного часу Відповідачка вказані кошти не повернула та повертати відмовляється.

Позивач неодноразово телефонував Відповідачці, зустрічався з нею та пропонував, аби вона повернула його кошти, надсилав письмові вимоги про повернення коштів, однак Відповідачка відмовляється це робити,не дивлячись на те, що має можливість повернути позичені нею кошти.

15.09.2023р. Позивачем направлено на адресу Відповідачки досудову претензію про повернення боргу. Вказане підтверджується копією претензії та поштовими квитанціями про її відправлення (копії додаються). Однак Відповідачка вказану претензію не отримала, остання була повернута за закінченням термінів зберігання.

Відповідачка, незважаючи на встановлений та погоджений порядок повернення грошових коштів, уникає виконання зобов`язання щодо повернення боргу, усні та письмові звернення Позивача щодо повернення коштів ігнорує .

Внаслідок такої поведінки Відповідачки Позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Просить суд стягнути з Відповідачки суму боргу в розмірі 16 340,00 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на момент подання позову становить 595 128,94 грн та 4080,00 Євро, що згідно офіційного курсу НБУ на момент подання позову становить 156 579,79 грн., штрафні санкції у вигляді 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань у розмірі 561,37 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на момент подання позову становить 20 445,45 грн та 140,19 Євро, що згідно офіційного курсу НБУ на момент подання позову становить 5379 грн. А також судовий збір в сумі 8 154,70 грн.

В судове засідання сторони та учасники справи не з`явилися.

Від представника позивача адвоката Бевз Т.С. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, в якій позов підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася повторно, враховуючи, що за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання судову повістку нею не отримано, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. За таких обставин суд, враховуючи згоду позивача, відсутність відзиву від відповідачки, прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідачки, на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення.

Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 15.07.2020 року ОСОБА_1 (надалі- Позивачем) передано в позику, а ОСОБА_2 (надалі- Відповідачем) отримано в борг кошти в сумі 16 340,00 (шістнадцять тисяч триста сорок доларів США та 4080,00 (чотири тисячі вісімдесят) Євро.

Вказані кошти в сумі 16 340,00 доларів США та 4080,00 Євро Відповідачка взяла у Позивача в борг та зобов`язувалась повернути до 01.01.2021 року. Вказане вище стверджується власноруч написаною Відповідачкою розпискою від 15.07.2020 року, копія якої надається.

Даний борг Відповідачка брала зі згоди та в присутності свого чоловіка ОСОБА_3 , що підтверджується цією ж розпискою від 15.07.2020 року.

Позивачем направлено на адресу Відповідачки досудову претензію про повернення боргу від 15.09.2023р. Вказане підтверджується копією претензії та поштовими квитанціями про її відправлення, що додаються.

Оскільки відповідачка прострочила виконання зобов`язання у строк до 01.01.2021, позивач окрім вимоги стягнути заборгованість, просить суд за ст.625 ЦК України стягнути 3 % річних, починаючи з 02.01.2021 року. Розрахунок виглядає наступним чином:

Сума боргуСтрок поверненняКількість днів прострочення до 27.10.2023р3% річних
16340 долларів США02.01.85,99 доларів США
4080 Євро 02.01.6,07 Євро

Сума штрафних санкцій у вигляді 3% річних за невчасне виконання грошових зобов`язань Відповідачем складає 1385,99 доларів США, виходячи з наступного розрахунку:

16 340 х3%х1032:365-1385,99 доларів США.

Сума штрафних санкцій у вигляді 3% річних за невчасне виконання грошових зобов`язань Відповідачем складає 346,07 Євро, виходячи з наступного розрахунку:

4080 х3% х1032 :365 =346,07 Євро.

Разом з тим, 24 лютого 2022 року Указом Президента України№ 64/2022«Про введення воєнного станув Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який продовжувався і діє по цей час.

Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40 - 44, ст. 356) доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Зважаючи на викладене, розрахунки 3% річних від суми позики, які підлягають стягненню з Відповідачки за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань становлять у розмірі 561,37 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на момент подання позову становить 20 445,45 грн. та 140,19 Євро, що згідно офіційного курсу НБУ на момент подання позову становить 5379 грн.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України 18.01.2017 р. у справі №6-2789цс16 .

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених обставин робити відповідні правові висновки.

Такий же висновок зроблено Верховним судом України 18.09.2013 р. у справі № 6-63цс13 , від 11.11.2015 р. у справі № 6-1967цс15 та 12.04.2017 р. у справі № 6-487цс17 .

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

У постанові ВСУ від 13 грудня 2017 року у справі № 309/3458/14-ц зазначено наступне.

Верховний Суд України у постановах від 18 вересня 2013 року та 2 липня 2014 року виклав правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від його найменування і з огляду на установлені результати - робити відповідні правові висновки.

Розписка підтверджує факт укладення між сторонами у справі договору позики, оскільки у ній зазначено факт отримання відповідачем від позивача коштів у борг, а також визначено строк виконання зобов`язання.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові ВС від 11.04.2018 року (справа №758/1303/15-ц), стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. У цій статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд бере до уваги наданий представником позивача розрахунок 3% річних та вбачає підстави для його застосування у даних правовідносинах.

Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України.

Доказів понесення судових витрат, відмінних від судового збору, суду не надано.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265, 280 - 284 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 16 340,00 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на момент подання позову становить 595 128,94 грн та 4080,00 Євро, що згідно офіційного курсу НБУ на момент подання позову становить 156 579,79 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 штрафні санкції у вигляді 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань у розмірі 561,37 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на момент подання позову становить 20 445,45 грн. та 140,19 Євро, що згідно офіційного курсу НБУ на момент подання позову становить 5379,42 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 8 154,70 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Гнатущенко Ю.В.