Провадження № 22-ц/801/988/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 рокуСправа № 127/14169/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С. К. (суддя-доповідач),

суддів: Голоти Л. О., Копаничук С. Г.,

за участю секретаря судового засідання Литвина С. С.,

учасники справи:

заявник (стягувач) ОСОБА_1 ,

заінтересована особа (боржник) ОСОБА_2 ,

суб`єкт оскарження старший державний виконавець Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ліщенко Наталя Ігорівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу № 127/14169/24 за апеляційною скаргою Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 лютого 2024 року, постановлену у складі судді Жмудя О. О. у залі суду, повний текст якої складено 05 березня 2024 року,

встановив:

Короткий зміст вимог

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі Васильківського міськрайонного ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ)) Ліщенко Н. І. у виконавчому провадженні № 57759438.

Скарга мотивована тим, що на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 вересня 2018 року у справі № 127/14169/18 видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 11 червня 2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Указаний виконавчий лист пред`явлено до примусового виконання, відкрито виконавче провадження № 57759438.

З часу відкриття виконавчого провадження жодного разу не був правильно проведений розрахунок боргу, у зв`язку з чим вона неодноразово зверталася до суду зі скаргами на дії державного виконавця, вимоги яких були задоволені та державного виконавця було зобов`язано проводити виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Указує, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 січня 2022 року довідку-розрахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 57759438 за період з 11 червня 2018 року по 01 липня 2021 року визнано неправомірною, зобов`язано державного виконавця виправити допущені в довідці-розрахунку помилки, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду.

Зазначає, що з інформації з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про нараховані та отримані з жовтня 2018 року по грудень 2022 року доходи ОСОБА_2 слідує, що при складанні довідки-розрахунку заборгованості державний виконавець не урахувала інші доходи боржника.

13 березня 2023 року вона звернулась до Васильківського міськрайонного ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) з заявою про перерахунок заборгованості по сплаті аліментів, однак старший державний виконавець ОСОБА_5 склала нову довідку-розрахунок без урахування нововиявлених доходів боржника.

Помилки указані в ухвалі суду державним виконавцем не усунуті, зокрема, не виправлені суми сплачених коштів за грудень 2019 року, лютий 2020 року, квітень 2022 року.

Уважає, що довідка-розрахунок заборгованості від 22 березня 2023 року складена з порушенням вимог чинного законодавства, а наведений в ній розрахунок заборгованості не відповідає дійсності.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1 просила суд:

визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Васильківського міськрайонного ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Ліщенко Н. І. щодо складання довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 57759438 від 22 березня 2023 року.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 лютого 2024 року скаргу задоволено.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Васильківського міськрайонного ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Ліщенко Н. І. щодо складання довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 57759438 від 22 березня 2023 року.

Ухвала суду мотивована тим, що:

у довідці-розрахунку відсутні відомості про здійснення нарахування аліментів виходячи з реально отриманого доходу боржника як за основним місцем роботи, так і у період отримання боржником допомоги по безробіттю;

з досліджених банківських виписок ОСОБА_1 . прослідковуються надходження коштів від державної виконавчої служби по виконавчому провадженню 57759438. Проте відомості про розмір коштів і дата оплати не відповідають відомостям в оспорюваному розрахунку;

державним виконавцем допущені неточності і помилки в розрахунку сум, оскільки остання не урахувала усі доходи боржника, з яких слід проводити нарахування аліментів і сум, які підлягають стягненню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У березні 2023 року Васильківський ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати й постановити нову про відмову у задоволенні скарги.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 28 березня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01 квітня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду; неподання документів на підтвердження повноважень ОСОБА_6 на представництво інтересів Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) у Вінницькому апеляційному суді; несплати судового збору; неподання копій апеляційної скарги для усіх учасників справи.

17 квітня 2024 року на виконання вимог ухвали заявником подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, довіреність на представництво інтересів Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) у Вінницькому апеляційному суді та підтвердження відправки апеляційної скарги учасникам справи.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 квітня 2024 року поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 29 лютого 2024 року, відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк учасникам справи для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали цивільної справи з місцевого суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06 травня 2024 року справу призначено до розгляду на 16 травня 2024 року о 09:20 год з повідомленням сторін.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 15 травня 2024 року для розгляду цієї справи замінено суддю Оніщука В. В. та визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Голота Л. О., Копаничук С. Г.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

судом першої інстанції не було досліджено усі обставини справи;

у звітах про здійснення відрахувань та виплат щодо боржника ОСОБА_2 зазначено виплати грошового забезпечення та додаткові виплати, а в державному реєстрі фізичних осіб-платників податків про джерела нарахованих доходів указано нарахування грошового забезпечення та додаткових виплат боржника;

підстав для виправлення сум сплачених аліментів за грудень 2019 року, лютий 2020 року, квітень 2022 року немає;

довідка розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 57759438 від 22 березня 2023 року відповідає нормам чинного законодавства, а дії державного виконавця вчинені у межах повноважень та згідно вимог закону.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 указує, що:

ухвала суду є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують;

матеріали виконавчого провадження не містять інформації щодо належної перевірки державним виконавцем доходу боржника;

помилки указані в ухвалі суду Вінницького міського суду Вінницької області від 19 січня 2022 року державним виконавцем не усунуті;

дії державного виконавця Ліщенко Н. І. у виконавчому провадженні № 57759438 щодо складання довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 22 березня 2023 року є протиправними та такими, що порушують право стягувача на примусове виконання рішення суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 вересня 2018 року у справі № 127/14169/18 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки доходу боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 11 червня 2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

23 жовтня 2018 року на виконання указаного рішення суду видано виконавчий лист, який пред`явлений стягувачем до примусового виконання.

Згідно інформації Васильківського міськрайонного ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 57759438 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 127/14169/18.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 січня 2022 року зобов`язано головного державного виконавця Васильківського міськрайонного ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Назарекно О. Ю., в провадженні якої перебуває виконавче провадження № 57759438 з виконання виконавчого листа № 127/14169/18, здійснити перерахунок заборгованості з аліментів, виправивши допущені у довідці-розрахунку (нарахування, виплата і заборгованість з аліментних платежів, виконавче провадження № 57759438) за період з 11 червня 2018 року по 01 липня 2021 року помилки (зазначені у мотивувальній частині ухвали суду).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 лютого 2023 року визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Васильківського міськрайонного ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Ліщенко Н. І. щодо визначення заборгованості зі сплати аліментів, зазначеної у довідці-розрахунку від 28 листопада 2022 року.

22 березня 2023 року державним виконавцем Ліщенко Н. І. у виконавчому провадженні № 57759438 складено нову довідку-розрахунок про заборгованість зі сплати аліментів за період з 11 червня 2018 року по 28 лютого 2023 року, згідно якої станом на 28 лютого 2023 року заборгованість становить 13 522,83 грн.

З указаної довідки слідує, що розмір доходу ОСОБА_2 з червня 2018 року по грудень 2018 року становить 79 288,99 грн, з січня 2019 року по грудень 2019 року -197 701,87 грн, з січня 2020 року по грудень 2020 року 195 953,54 грн, з січня 2021 року по грудень 2021 року 170 995,50 грн, з січня 2022 року по грудень 2022 року - 246 149,11 грн та з січня 2023 року по лютий 2023 року 17 463,49 грн.

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованих доходів ОСОБА_2 слідує, що за період з червня 2018 року по грудень 2018 року сума доходу становить 119 416,47 грн, з січня 2019 року по грудень 2019 року 194 112,75 грн, січня 2020 року по грудень 2020 року 252 467,77 грн, з січня 2021 року по грудень 2021 року 272 002,26 грн, з січня 2022 року по грудень 2022 року 622 612,76 грн та з січня 2023 року по лютий 2023 року 18 184,13 грн.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

За статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною третьою статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Право на звернення зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення мають сторони виконавчого провадження у разі порушення такими діями, чи бездіяльністю їхніх особистих прав.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Порядок виконання рішень судів про стягнення аліментів визначений Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до частин першої, третьої-четвертої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.

Статтею 195 Сімейного кодексу України встановлено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Зі змісту указаних положень закону слідує, що метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а виконавці при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов`язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних осіб і юридичних осіб.

Матеріалами справи встановлено, що згідно довідки-розрахунку по аліментам від 22 березня 2023 року № 15638, складеної старшим державним виконавцем Васильківського міськрайонного ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Ліщенко Н. І. у виконавчому провадженні № 57759438, сума заборгованості по аліментам станом на 28 лютого 2023 року становить 13 522,83 грн.

З указаної довідки-розрахунку слідує, що розмір доходу боржника з червня 2018 року по грудень 2018 року становить 79 288,99 грн, з січня 2019 року по грудень 2019 року -197 701,87 грн, з січня 2020 року по грудень 2020 року 195 953,54 грн, з січня 2021 року по грудень 2021 року 170 995,50 грн, з січня 2022 року по грудень 2022 року 246 149,11 грн та з січня 2023 року по лютий 2023 року 17 463,49 грн.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованих доходів розмір доходу ОСОБА_2 за період з червня 2018 року по грудень 2018 року становить 119 416,47 грн, з січня 2019 року по грудень 2019 року -194 112,75 грн, січня 2020 року по грудень 2020 року 252 467,77 грн, січня 2021 року по грудень 2021 року 272 002,26 грн, з січня 2022 року по грудень 2022 року 622 612,76 грн та з січня 2023 року по лютий 2023 року 18 184,13 грн.

Матеріали виконавчого провадження не містять інформації щодо належної перевірки державним виконавцем майнового стану та доходу боржника по виконавчому провадженню № 57759438 ОСОБА_2 .

Відтак указана розбіжність у сумі доходів боржника у довідці-розрахунку та Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованих доходів вплинула на вірність розрахунку заборгованості у вказаному виконавчому провадженні.

Довідка-розрахунок від 22 березня 2023 року не містить відомостей про здійснення нарахування аліментів виходячи з реально отриманого доходу боржника, як за основним місцем роботи, так і у період отримання ОСОБА_2 допомоги по безробіттю.

З банківських виписок ОСОБА_1 прослідковується надходження коштів від державної виконавчої служби по виконавчому провадженню № 57759438, проте відомості про розмір коштів і дату оплати не відповідають відомостям в оспорюваному розрахунку.

З аналізу довідки-розрахунку та відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків слідує, що державним виконавцем допущені неточності і помилки в розрахунку сум, оскільки остання не урахувала усі доходи боржника з яких слід проводити нарахування аліментів і сум, які підлягають стягненню.

Крім того, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 січня 2022 року зобов`язано головного державного виконавця Васильківського міськрайонного ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Назаренко О. Ю. здійснити перерахунок заборгованості з аліментів і виправити допущені у довідці-розрахунку (нарахування, виплата і заборгованість з аліментних платежів) за період з 11 червня 2018 року по 01 липня 2021 року помилки (указані в мотивувальній частині ухвали суду).

Указаною ухвалою встановлено, зокрема, що згідно довідки-розрахунку по аліментам станом на 01 липня 2021 року:

у грудні 2019 року боржником сплачено 3 812,18 грн аліментів, а на банківський рахунок ОСОБА_1 надійшло 5 581,08 грн;

у лютому 2020 року боржником сплачено 7 561,59 грн аліментів, а на банківський рахунок ОСОБА_1 надійшло 13 575,34 грн.

Разом з тим, старшим державним виконавцем Васильківського міськрайонного ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Ліщенко Н. І. при здійсненні перерахунку у довідці-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 22 березня 2023 року не виконано вимог ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 19 січня 2022 року та не виправлено помилки указані в ній.

Крім того, судом установлено, що згідно довідки-розрахунку від 22 березня 2023 року у квітні 2022 року боржником сплачено 9 104,06 грн аліментів, а згідно банківської виписки ОСОБА_1 04 квітня 2022 року отримала 2 024,87 грн, 26 квітня 2022 року 0,05 грн, 29 квітня 2022 року 2 079,14 грн. Тобто у квітні 2022 року боржником згідно довідки сплачено 9 104,06 грн аліментів, а на банківський рахунок стягувача надійшло 4 104,06 грн.

Указані обставини свідчать про неповноту та необґрунтованість довідки-розрахунку заборгованості по аліментах згідно виконавчого листа, виданого 23 жовтня 2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, складеної головним державним виконавцем Ліщенко Н. І. 22 березня 2023 року, при цьому державним виконавцем до суду не надано доказів, щодо правильності складання оскаржуваної у цьому провадженні довідки-розрахунку.

Установивши ці обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність дій старшого державного виконавця Васильківського міськрайонного ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Ліщенко Н. І. щодо складання довідки-розрахунку зі сплати аліментів від 22 березня 2023 року у виконавчому провадженні № 5775938 та задоволення скарги.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Глоба проти України» no. 15729/07, від 05 липня 2012 року Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також, Суд указує, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Апеляційний суд не приймає до уваги додану до апеляційної скарги відповідь військової частини НОМЕР_1 на запит державного виконавця щодо роз`яснення розбіжностей відомостей Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела нарахованих доходів та нарахування/виплат грошового забезпечення боржника ОСОБА_2 , а також заяву про долучення документів до матеріалів справи (відповіді військових частин А 4638, А 1236, А 0704, А 7302), що надійшла до апеляційного суду 13 травня 2024 року з огляду на таке.

Згідно з частиною третьою статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (частини друга, третя статті 83 ЦПК України).

Частиною четвертою статті 83 ЦПК України визначено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи, що Васильківським міськрайонним ВДВС ЦМУ (м. Київ) не надано доказів неможливості подання нових доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, не заявлено клопотань про поновлення строку для подання доказів та про приєднання нових доказів, розгляд справи на підставі доказів, які не надавалися до суду першої інстанції, суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства, тому апеляційний суд не має процесуальних повноважень приймати указані докази та вирішувати справу з посиланням на ці докази.

У постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 752/1839/19 (провадження № 61-976св20), від 11 листопада 2020 року у справі № 760/16979/15-ц (провадження № 61-4848св19) указано, що:

«за змістом статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції».

Ураховуючи, що Васильківським міськрайонним ВДВС ЦМУ (м. Київ) не надано доказів неможливості подання нового доказу до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, а також те, що указані докази не досліджувалися ним, апеляційний суд не може їх урахувати як докази, якими суб`єкт оскарження обґрунтовує свої заперечення щодо скарги.

Наведені в апеляційній скарзі аргументи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального і процесуального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а відтак не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок особи, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів

постановив:

Апеляційну скаргу Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 лютого 2024 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести за рахунок заявника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ

судді: Людмила ГОЛОТА

Світлана КОПАНИЧУК