Номер провадження: 22-ц/813/1697/24
Справа № 501/2187/22
Головуючий у першій інстанції Смирнов В.В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

відповідача публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», представника відповідача Черкасової О.О.,

переглянувши справу №501/2187/22 за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 лютого 2023 року у складі судді Смирнова В.В. -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 12 серпня 2022 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що батько ОСОБА_2 уклав кредитний договір, для забезпечення виконання зобов`язань, за яким передав в іпотеку житловий будинок та земельну ділянку, розташовані в с. Латівка. При укладенні договорів були порушені права його ОСОБА_1 як неповнолітньої на той час особи.

Позивач ОСОБА_1 просив:

визнати недійсним Кредитний договір №00414/FO від 13 серпня 2008 року, укладений між ПАТ «Марфін Банк» та ОСОБА_2 ;

визнати недійсним Договір іпотеки, укладений між ПАТ «Марфін Банк» та ОСОБА_2 , посвідчений 13 серпня 2008 року приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Галайко О.Д., зареєстрований в реєстрі за №3308, за яким передано в іпотеку житловий будинок площею 276,8 кв.м та земельну ділянку площею 0,1504 га, кадастровий номер 0:03:001:0716, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.2-5).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 15 серпня 2022 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.21).

Відповідач ПАТ «МТБ Банк» позов не визнав, зазначивши у відзиві, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 21 жовтня 2015 року у справі №496/3820/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за Кредитним договором №00414/FO від 13 серпня 2008 року в загальній сумі 256791,72 доларів США та 619314,38 грн. Рішення звернуто до примусового виконання, в ході якого проведено процедуру звернення стягнення на майно, що було передано в іпотеку, шляхом передачі на електронні торги. У зв`язку з тим, що повторні електронні торги не відбулися, ПАТ «МТБ Банк» реалізував в межах виконавчого провадження право іпотекодержателя придбати предмет іпотеки та зареєстрував право власності Банку на житловий будинок та земельну ділянку. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в момент укладення договору іпотеки позивач начебто мав майнове право на предмет іпотеки, що укладення договору іпотеки без дозволу органу опіки та піклування є неправомірним. Дані доводи є безпідставними, так як позивач разом із матір`ю був зареєстрований в житлі в м. Одесі та, відповідно, проживаючим в житловому будинку, що був переданий в іпотеку, не значився, власником будинку не був. Порушень майнових прав дитини на житло внаслідок укладення оспорюваного договору іпотеки без попереднього дозволу органу опіки та піклування, а також порушень права позивача при укладенні кредитного договору всупереч вимогам частини 3 статті 12 , частини 1 статті 81 ЦПК України позивач не довів (т.1 а.с.142-147).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 28 лютого 2023 року в задоволенні позову відмовлено (т.1 а.с.244-247).

Висновок суду мотивовано недоведеністю вимог.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04 серпня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (т.2 а.с.6-9).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в тому, що при укладенні кредитного та іпотечного договорів ОСОБА_2 не були дотримані права ОСОБА_1 на житло.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «МТБ Банк» заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує недоведеністю вимог (т.2 а.с.61-64).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, рішення суд без змін з огляду на наступне.

Між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк», та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №00414/FO від 13 серпня 2008 року, за яким надано кредит в сумі 211397,70 доларів США строком користування кредитними коштами по 11 серпня 2023 року.

Між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк», та ОСОБА_2 для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №00414/FO від 13 серпня 2008 року укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Галайко О.Д., зареєстрований в реєстрі за №3308, за яким ОСОБА_2 передано в іпотеку житловий будинок загальною площею 276,8 кв.м, житловою площею 82,4 кв.м та земельну ділянку площею 0,1504 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк», та ОСОБА_3 для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №00414/FO від 13 серпня 2008 року укладено Договір поруки від 13 серпня 2008 року.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 21 жовтня 2015 року в справі №496/3820/14-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за Кредитним договором №00414/FO від 13 серпня 2008 року заборгованість в загальній сумі 256791,72 доларів США та 619314,38 грн.

Під час примусового виконання виконавчого листа №496/3820/14-ц на боржника ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження №50743081 державним виконавцем було проведено процедуру стягнення на іпотечне майно та передано його на реалізацію через електронні торги. У зв`язку з тим, що повторні електронні торги не відбулися, ПАТ «МТБ Банк», користуючись правом стягувача та іпотекодержателя подав до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області заяву про виявлення бажання придбати предмет іпотеки за ціною 1657772,00 грн. в рахунок часткового погашення боргу. 27 вересня 2018 року на підставі вказаної заяви Головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області складено акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, відповідно до якого предмет іпотеки, а саме належні боржнику житловий будинок, загальною площею 276,8 кв.м, та земельна ділянка площею 0,1504 га, кадастровий номер 0:03:001:0716, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , придбано ПАТ «МТБ Банк» за 1657772,00 грн. На підставі вказаного акту державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори 02 жовтня 2018 року видані свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів за реєстровими №2-2322, 2-2324 та на підставі рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №43293041, №43293485 від 02 жовтня 2018 року, зареєстроване за Банком право власності на вказаний житловий будинок та земельну ділянку.

12 серпня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним укладеного між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк», і ОСОБА_2 Кредитного договору №00414/FO від 13 серпня 2008 року та визнання недійсним укладеного між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк», і ОСОБА_2 Договору іпотеки, нотаріально посвідченого 13 серпня 2008 року.

Щодо визнання недійсним іпотечного договору.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням майнового права позивача ОСОБА_1 на майно, передане в іпотеку для забезпечення виконання кредитних зобов`язань.

Відповідно до положень частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оскаржуваний правочин) (ч.3 ст.215 ЦК України).

При вирішенні позову про визнання недійсним оскаржуваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, на захист якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

В момент укладення оспорюваних кредитного та іпотечного договорів позивач ОСОБА_1 мав зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджувалось довідкою №2 від 23 червня 2010 року, наданою Банку позичальником та іпотекодавцем ОСОБА_2 . За змістом даної довідки ОСОБА_1 був зареєстрований за вказаною адресою разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 з 23 червня 2007 року.

Довідкою Августівської сільської ради від 11 червня 2010 року підтверджувалось, що в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованим та проживаючим значиться лише ОСОБА_2 .

Крім того, за умовами Договору іпотеки іпотекодавець ОСОБА_2 гарантував, що за місцем знаходження предмета іпотеки не зареєстровані та фактично не проживають (не мають права користування) малолітні чи неповнолітні особи, та передача будинку в іпотеку не порушує прав та інтересів зазначених осіб (п.12.8 Договору); іпотекодавець зобов`язався не здійснювати реєстрацію інших осіб за місцем знаходження предмета іпотеки без попереднього дозволу іпотекодержателя (п.18.12 Договору).

Оскільки на момент укладення договору іпотеки малолітній ОСОБА_1 не був власником іпотечного майна, іпотечний будинок не був його зареєстрованим місцем проживання, то укладення договору іпотеки 13 серпня 2008 року між Банком та ОСОБА_2 не потребувало попереднього дозволу органу опіки та піклування.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд щодо застосування статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей», статей 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», статті 177 СК України, викладені у постановах від 25 квітня 2018 року у справі №640/1332/15-ц (провадження №61-8582св18), від 23 січня 2019 року у справі №127/4540Ґ/15-ц (провадження №61-18017св18), від 11 вересня 2019 року у справі №667/9875/15-ц (провадження №61-33624св18).

Щодо визнання недійсним кредитного договору.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням майнового права позивача ОСОБА_1 кредитними зобов`язаннями ОСОБА_2 .

Кредитні кошти були видані ОСОБА_2 з цільовим призначенням для споживчих потреб, відповідно, отримані кредитні кошти ОСОБА_2 були спрямовані на потреби сім`ї. Дружина позичальника ОСОБА_2 ОСОБА_3 під час укладення кредитного договору надала згоду на його укладення, чим підтвердила, що кредитний договір укладений її чоловіком в інтересах сім`ї на умовах, які вважає вигідними, і укладення цього договору відповідає їхньому спільному волевиявленню.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина 2 статті 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст.215 ЦК України).

Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 09 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 13 травня 1980 року в справі Артіко проти Італії (п.35), рішення від 30 травня 2013 року в справі Наталія Михайленко проти України (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Верховний Суд у постанові від 27 січня 2020 року у справі №761/26815/17 зазначив, що недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати; по своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

В силу визначеного статтею 81 ЦПК України обов`язку доказування та подання доказів кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми у своїй сукупності для висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивач ОСОБА_1 не довів порушень своїх майнових прав, зокрема, прав дитини на житло, внаслідок укладення оспорюваного іпотечного договору без попереднього дозволу органу опіки та піклування, а також порушення прав при укладенні оспорюваного кредитного договору.

Правові підстави для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 лютого 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 липня 2024 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

Є.С.Сєвєрова