Дата документу 02.07.2024 Справа № 322/1101/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 322/1101/23
Провадження №22-ц/807/1214/24
Головуючий в 1-й інстанції - Гасанбеков С.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарБєлова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Шиша Антона Борисовича на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2023 року, ухвалене у смт Новомиколаївка (повний текст рішення складено 25 вересня 2023 року) у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Новомиколаївська селищна рада Запорізького району Запорізької області про встановлення факту спільного проживання,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року до суду надійшла вищезазначена заява, в якій заявник просив: встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала як дружина однією сім`єю з ОСОБА_3 з 1984 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування вимог заявницею зазначено таке. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 . На праві власності він мав житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Заявниця стверджує, що вона проживала спільно однією сім`єю з померлим ОСОБА_3 як дружина з 1984 року по день його смерті за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстровано їхнє місце проживання. Майже 40 років вони мали спільний побут, вели спільне господарство як подружжя без реєстрації шлюбу. На підтвердження вищезазначених обставин заявниця послалася на показання свідків. Встановлення вищезазначеного факту необхідно заявниці для підтвердження її статусу як спадкоємця четвертої черги. Виходячи з наведеного, заявниця просила задовольнити її вимоги та підтримала їх у судовому засіданні.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2023 року, заяву ОСОБА_2 - задоволено повністю.

Встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1984 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Шиша Антона Борисовича подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог заяви у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що скаржниця не була залучена до участі у справі у якості заінтересованої особи, хоча вона є донькою померлого і є спадкоємицею першої черги. Встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим, заявниці потрібно було для поділу будинку, що є спадковим майном, а не для оформлення спадщини. Встановлення факту проживання однією сім`єю у період до 01.01.2004 року не впливало на право спадкування відповідно до діючого на той час законодавства.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 377 ЦПК України - судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст. 255 та 257 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що особа заявниці, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 05.01.2000 Новомиколаївським РВ УМВС України в Запорізькій області.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 25.07.2023 серії НОМЕР_2 .

Довідкою Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 27.07.2023 № 2083 підтверджується те, що ОСОБА_3 , за відомостями реєстру територіальної громади Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області, проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 04.04.2000 по день смерті. На момент його смерті за вищезазначеною адресою зареєстрована та проживає ОСОБА_2 .

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що вони знали ОСОБА_3 з 1960-х років, та підтвердили, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1984 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлення факту спільного проживання необхідно заявниці для реалізації її права на спадщину.

Вищенаведені докази в їх сукупності суд першої інстанції визнав такими, що підтверджують факт спільного проживання заявниці зі спадкодавцем з 1984 року по день відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим задовольнив вимоги заяви.

Однак колегія суддів із висновком суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Аналогічні норми закріплені у ч. 6 ст. 235 ЦПК України.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є конкретні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Згідно п. 3 вказаного Пленуму, у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Як вказано заявником у заяві, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно заявнику для оформлення спадкових прав. При цьому при розгляді справи судом першої інстанції не з`ясовано, чи є інші спадкоємці померлого, чи претендують вони на спадщину, не витребувано матеріали спадкової справи.

Розглядаючи заяву, суд першої інстанції на вищевказані вимоги закону, роз`яснення Пленуму та обставини справи уваги не звернув, належним чином не встановив, чи не вбачається із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, спір про право, не визначив коло осіб, права та інтереси яких може порушити ухвалене у справі рішення та помилково розглянув справу по суті в порядку окремого провадження.

За таких обставин, колегія вбачає наявним на теперішній час спір про право на спадкування після померлого ОСОБА_3 , який належить розглядати в порядку загального позовного провадження, а не у окремому провадженні.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку, що у даній справі наявний спір про право, це виключає можливість розгляду заяви ОСОБА_2 в порядку окремого провадження.

Допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення справи.

Оскільки допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із залишенням заяви без розгляду з підстав, передбачених ч. 1 ст. 377 ЦПК України.

При цьому колегія суддів роз`яснює заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Шиша Антона Борисовича - задовольнити частково.

Рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2023 року у цій справі скасувати.

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа Новомиколаївська селищна рада Запорізького району Запорізької області про встановлення факту спільного проживання - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 3 липня 2024 року.

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

судді: О. В. Крилова

О. З. Поляков