Справа № 527/1032/23
провадження 2/527/212/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Свістєльнік Ю.М.,

за участю секретаря Бородіної Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ в особі відокремленого підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з організацією та забезпеченням навчання,-

ВСТАНОВИВ:

Харківський національний університет внутрішніх справ в особі відокремленого підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ звернувся до суду з вищевказаним позовом, де просить ухвалити рішення, яким стягнути на їх користь з відповідача ОСОБА_1 кошти в розмірі 240588,77 грн. в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з організацією та забезпеченням навчання.

В обґрунтування позову зазначили, що 30.05.2019 р. наказом Харківського національного університету внутрішніх справ № 176о/с ОСОБА_1 (далі - відповідач) було переведено до Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ (далі - позивач, КЛК ХНУВС) на посаду інженера з технічного обслуговування, ремонту і діагностики авіаційної техніки без категорії цеху обслуговування авіатехніки Мі-8, МІ-8МТВ, Mi-2, АК1-3 групи авіаційно-технічної бази Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ.

29.05.2020 р. наказом Харківського національного університету внутрішніх справ № 157о/с відповідача було переведено на посаду інженера з технічного обслуговування, ремонту і діагностики авіаційної техніки без категорії цеху центру з підготовки авіаційного персоналу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ.

29.06.2021 р. наказом Харківського національного університету внутрішніх справ № 153о/с відповідача було переведено на посаду інженера з технічного обслуговування, ремонту і діагностики авіаційної техніки без категорії цеху центру обслуговування авіатехніки авіаційно-технічної бази інженерно-авіаційної служби Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ.

02.04.2021 р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 85 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору враховуючи взаємну зацікавленість Роботодавця та Працівника у підвищенні кваліфікації останнього, Сторони уклали цей Договір, предметом якого є врегулювання відносин між Роботодавцем та Працівником щодо порядку та умов навчання (або професійної підготовки, підвищення кваліфікації, перепідготовки) (далі за текстом Договору навчання) Працівника у третіх осіб.

Відповідно до п. 1.2. Договору підставою для укладання даного Договору є Контракт про закупівлю товарів та послуг між «Ейрбас гелікоптере», Міністерство внутрішніх справ України та Державним підприємством «Українське авіаційно-транспортне підприємство «ХОРІВ-АВІА» від 29.08.2018.

Відповідно до п. 5.1.1.6. Контракту Український Покупець покриває такі витрати:

- Покриття наземних та польотних ризиків, понесених його персоналом, та ризиків, які виникають із цивільної відповідальності його персоналу;

- Витрати на подорож з місця розташування Українського Покупця до місця навчання та назад;

- Втрати на проживання та транспорті витрати у країні, де відбувається навчання.

Відповідно до п. 2.2. Договору для реалізації мети щодо навчання Працівника, Роботодавець за цим Договором бере на себе зобов`язання організувати, забезпечити навчання Працівника згідно умов, визначених в Контракті про закупівлю товарів та послуг.

Відповідно до п. 2.5. Договору укладаючи цей Договір щодо порядку та умов навчання Працівника, Сторони виходять з того, що Працівник має постійно виконувати після закінчення професійного навчання роботу, визначену Роботодавцем, відповідно до набутої професії чи кваліфікації, протягом строку дії отриманого після завершення навчання документу (сертифікату, свідоцтва). Максимальний строк відпрацювання не може перевищувати З роки.

Відповідно до п. 2.6. Договору працівник зобов`язується відшкодувати Роботодавцю повну вартість оплаченого навчання у разі порушення працівником в односторонньому порядку без поважних причин умов договору, зокрема, у разі звільнення протягом терміну обов`язкового відпрацювання, що визначено п.2.5 цього договору, за власним бажанням, без поважних причин або з ініціативи адміністрації за виключенням випадків, передбачених пунктами 1 та 2 статті 40 КЗпП України.

19.03.2021 р. наказом КЛК ХНУВС №118 та 04.10.2021 р. наказом ХНУВС №83 відповідача було відряджено до Французської республіки з метою проходження тренування у рамках виконання контракту, підписаного 29.08.2018 року між Державним підприємством «Українське авіаційно-транспортне підприємство «Хорів-АВІА» та Акціонерним товариством спрощеної моделі «Ейрбас гелікоптерс».

Після проходження навчання відповідачу було видано сертифікати № 57531-21- 119 від 28.05.2021 р. та № 57531-21-396 від 29.10.2021 р.

Позивачем було витрачено грошові кошти на організацію та забезпечення навчання відповідача в сумі 240588,77 гривень, зокрема на проїзд, проживання, страхування та виплату добових, що підтверджується відповідними звітами, кошторисами та квитанціями.

21.09.2022 р. на адресу КЛК ХНУВС надійшла заява про звільнення ОСОБА_1 від 20.09.2022 р., в якій останній просив звільнити його із займаної посади за власним бажанням 21 вересня 2022 р.

21.09.2022 р. наказом КЛК ХНУВС було звільнено ОСОБА_1 за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України).

Оскільки відповідач ОСОБА_1 звільнився за власним бажанням без поважної причини і не відпрацював 3 роки після завершення навчання, позивач вважає, що відповідач порушив п. 2.5 Договору № 85 від 02.04.2021 р., і повинен відшкодувати витрати, пов`язані з організацією та забезпеченням навчання в розмірі 240588,77 грн.

Ухвалою судді Глобинського районного суду Полтавської області від 09 травня 2023 року відкрито провадження у даній справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження (т.1 а.с.53).

29.06.2023 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник вказав, що дійсно, ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Кременчуцьким льотним коледжем Харківського національного університету внутрішніх справ. Зі слів ОСОБА_1 договір №85 від 02.04.2021 року, на який опирається позивач, він не підписував, а тому відповідно не могли настати будь-які зобов`язання за ним.

Також зазначив, що навіть не дивлячись на це, у разі визнання договору №85 від 02.04.021 року таким, що підписаний ОСОБА_1 , позов не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п. 2.5. Договору укладаючи цей Договір щодо порядку та умов навчання Працівника, Сторони виходять з того, що Працівник має постійно виконувати після закінчення професійного навчання роботу, визначену Роботодавцем, відповідно до набутої професії чи кваліфікації, протягом строку дії отриманого після завершення навчання документу (сертифікату, свідоцтва).

Наказом КЛК ХНУВС № 118 від 19.03.2021 р. та відповідно до листа AIRBUS HELICOPTERS № ЕСХ 034.2021 VS у рамках виконання контракту, підписаного 29.08.2018 року з ДП «УАТП «Хорів-АВІА», з метою участі у тренувальних сесіях для техніків гелікоптерів типу «Н225» відповідача було відряджено до Французької Республіки з 04 квітня по 29 травня 2021 року.

Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ №83 від 04.10.2021 р. ОСОБА_1 було відряджено до м. Маріян (Французька Республіка) з 24 жовтня до 06 листопада 2021 року з метою проходження тренувальних сесій для техніки гелікоптерів Airbus типу «Н225».

Тобто, в обох випадках ОСОБА_1 було відряджено для тренування, а не професійного навчання, адже згідно отриманих сертифікатів, він не підвищив свою кваліфікацію та відповідно не набув професії.

Більш того, наказом №344 о/с від 05.11.2021 року ОСОБА_1 з 08.11.2021 року відсторонено від роботи без збереження заробітної плати у зв`язку з неотриманням щеплення від коронавірусної хвороби COVID-19.

З того часу і по дату звільнення, а саме 21.09.2022 року ОСОБА_1 не мав будь-якого доходу. За цей період він одружився та у нього народилася донька.

У зв`язку з цим, не маючи доходу не лише для забезпечення себе, а й своєї сім`ї, на штучно створених роботодавцем умовах, ОСОБА_1 був змушений написати заяву про звільнення за власним бажанням.

У зв`язку з викладеним, прохав ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (т.1 а.с.77-80).

06.07.2023 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, де позивач вказав, що відповідач згідно укладеного Договору № 85 від 02.04.2021 р. знав та чітко усвідомлював, що він проходить навчання з підвищенням кваліфікації та після проходження навчання повинен працювати у позивача ще 3 роки. А тому, позивач не погоджується з доводами, викладеними у відзиві на позовну заяву (т.1 а.с.86-87).

Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 22 лютого 2024 року у даній справі призначено судову-почеркознавчу експертизу (т.1 а.с.197).

24.04.2024 року на адресу суду надійшов висновок експерта №СЕ-19/117-24/3922-ПЧ від 12.04.2024 року за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи (т.1 а.с.203-210).

У судове засідання 02.07.2024 року позивач Харківський національний університет внутрішніх справ в особі відокремленого підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ та його представник ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, не з`явилися. На адресу суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_2 в якій він прохає відкласти розгляд справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі. Крім того: в судове засідання 06.06.2024 року представник позивача ОСОБА_2 не з`явився направив на адресу суду заяву про відкладання розгляду справу у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні; в судове засідання 12.06.2024 року представник позивача ОСОБА_2 не з`явився направив на адресу суду клопотання про відкладання розгляду справу у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні; в судове засідання 20.06.2024 року представник позивача ОСОБА_2 не з`явився направив на адресу суду клопотання про відкладання розгляду справу у зв`язку з перебуванням у відпустці.

Таким чином, суд вирішив розглядати справу за відсутності позивача та його представника ОСОБА_2 , враховуючи їхню повторну неявку у судове засідання, виходячи з положень ст.223 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 будучи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи до суду не з`явилися, направили заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Розглянувши клопотання представника позивача ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи, вивчивши матеріали справи, суд визнав причини неявки представника позивача у судове засідання неповажними і вважає за можливе розглянути справу без його участі та інших учасників справи, які не прибули до суду з огляду на такі обставини.

Згідно з ст. ст. 6, 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності сторін, змагальності та диспозитивності.

Згідно з ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Як встановлено судом, в судове засідання 06.06.2024 року представник позивача ОСОБА_2 не з`явився направив на адресу суду заяву про відкладання розгляду справу у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні (т.2 а.с.20); в судове засідання 12.06.2024 року представник позивача ОСОБА_2 не з`явився направив на адресу суду клопотання про відкладання розгляду справу у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні (т.2 а.с.29); в судове засідання 20.06.2024 року представник позивача ОСОБА_2 не з`явився направив на адресу суду клопотання про відкладання розгляду справу у зв`язку з перебуванням у відпустці (т.2 а.с.37).

Аналіз фактичних обставин справи свідчить про те, що сторона позивача не зацікавлена у якнайшвидшому вирішення справи, оскільки дії представника позивача спрямовані не на захист порушеного права, а на тяганину судового розгляду, що тягне за собою порушення як розумних строків розгляду справи, так і принципу рівності сторін.

Виходячи з того, що законом передбаченні строки розгляду цивільної справи та зважаючи на те, що неявка належно повідомленої особи не перешкоджає розгляду справи за її відсутності, керуючись принципами ефективності судового процесу, спрямованому на недопущення затягування розгляду справи та ст.223 ЦПК України, суд розглядає справу за відсутності сторони позивача та інших учасників справи.

Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасники справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неяки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, прийшов до наступного.

Згідно витягу з наказу Харківського національного університету внутрішніх справ від 30.05.2019 р. № 176о/с ОСОБА_1 було переведено до Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ на посаду інженера з технічного обслуговування, ремонту і діагностики авіаційної техніки без категорії цеху обслуговування авіатехніки Мі-8, МІ-8МТВ, Mi-2, АК1-3 групи авіаційно-технічної бази Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ (т.1 а.с.5).

Згідно наказу Харківського національного університету внутрішніх справ від 29.05.2020 р. № 157о/с ОСОБА_1 було переведено на посаду інженера з технічного обслуговування, ремонту і діагностики авіаційної техніки без категорії цеху центру з підготовки авіаційного персоналу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ (т.1 а.с.6-7).

Згідно наказу Харківського національного університету внутрішніх справ від 29.06.2021 р. № 153о/с ОСОБА_1 було переведено на посаду інженера з технічного обслуговування, ремонту і діагностики авіаційної техніки без категорії цеху центру обслуговування авіатехніки авіаційно-технічної бази інженерно-авіаційної служби Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ (т.1 а.с.8-9).

Як вбачається із тексту оспорюваного договору №85 від 02.04.2021 року укладеного між Харківським національним університетом внутрішніх справ та ОСОБА_1 , він підписаний сторонами (т.1 а.с.16).

Відповідач ОСОБА_1 вказує, що він спірний договір взагалі не підписував.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами першою-п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Згідно з положенням ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/117-24/3922-ПЧ від 12.04.2024 року за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи, предметом дослідження якої було встановлення справжності підпису ОСОБА_1 у вказаному спірному договорі, встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 в оригіналі договору №85 від 02.04.2021 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (т.1 а.с.202-210).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що "підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами".

Враховуючи вище викладені обставини, суд вважає, що ОСОБА_1 спірний договір не підписував, отже у цьому випадку відсутнє волевиявлення відповідача на встановлення його цивільних прав та обов`язків щодо укладання спірного договору, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з організацією та забезпеченням навчання є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Харківського національного університету внутрішніх справ в особі відокремленого підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з організацією та забезпеченням навчання - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Суддя Ю. М. Свістєльнік