Справа № 372/2339/24
Провадження № 2-о-76/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2024 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Зінченко О.М.

при секретарі Григор`єва К.О.,

представника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа Обухівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування заяви зазначено, що заявник ОСОБА_2 народився та проживав у м.Донецьку. У зв`язку з повномасштабним вторгненням рф на територію України, він був змушений покинути м.Донецьк та переїхати у Київську область. З 29.04.2022 р. заявник зареєстрований як внутрішньо переміщена особа (ВПО) за адресою: АДРЕСА_1 залишилася дружина заявника ОСОБА_3 , з якою 06.09.2014 р. було зареєстровано шлюб. В даному шлюбі 26.05.2016 р. була народжена дитина ОСОБА_4 . Встановлення факту народження необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану, отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, а враховуючи, що народження дитини відбулося на тимчасово окупованій території України, на якій не можливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до законодавства України, окрім того свідоцтво про народження видано не уповноваженим органом, заявник звернувся до суду з вказаною заявою.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 30.04.2024 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено до розгляду.

Представник заявника адвокат Печенкін І.В. в судовому засіданні заяву підтримав з підстав викладених в ній. Дитина народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримав, пояснив, що він вирішив отримати свідоцтво про народження дитини, бо це його син і він хоче, що той був з ним.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, в своєму клопотанні просив суд справу розглянути без його участі, відповідно до вимог чинного законодавства.

Вислухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено та з матеріалів справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 11 червня 2016 року, народивсь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Вказаний доказ посвідчено не повноваженими органами, не визнаної республіки.

Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Згідно п. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Згідно ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий незаконними органами та/або особами незаконних органів на тимчасово окупованій території є недійсним і не створює правових наслідків.

Частинами 1, 3, 4 ст. 144 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Невиконання цього обов`язку є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Реєстрація народження дитини провадиться державним органом реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Згідно Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ч.1 ст.78 ЦПК України, суд не бере до ували докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Заявником надано до суду копію свідоцтва про народження, але воно видано на не встановленому та визначеному державою України бланку держави яка не визнана, тому не можуть бути належним та допустимим доказом в цивільному судочинстві. Інших будь-яких доказів, які можливо було б оцінити судом в їх сукупності сторонами до суду не надано.

Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків передбачених цим кодексом.

Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених вимог і на підставі наданих заявником та його представником доказів, суд вважає позовні вимоги недоведеними і необґрунтованими.

Враховуючи викладене вище, заява не підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 213, 258-259, 263-265, 293, 294, 315, 317, 319, 352, 354, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, ст. 144 Сімейного кодексу України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволені заяви ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа Обухівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану, відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 10.05.2024 р.

Суддя О.М. Зінченко