КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/8639/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 367/8973/23

17 червня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Рейнарт І.М.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Богдана Марціса на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25 січня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Кухленка Д.С., у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство оборони України про встановлення факту родинних відносин,-

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа: Міністерство оборони України.

Вимоги заяви обгрунтовувала тим, що її чоловік ОСОБА_2 внаслідок поранення, отриманого ІНФОРМАЦІЯ_8 у період дії воєнного стану, помер.

Вона звернулась до Міністерства оборони України із заявою для призначення та виплату одноразової допомоги та компенсаційних сум у зв`язку зі смертю військослужбовця ОСОБА_3. У поданих на розгляд документах встановлена розбіжність між прізвищем батька та прізвищем померлого військослужбовця , а саме: батько « ОСОБА_5 », померлий військослужбовець « ОСОБА_6 », у зв`язку з цим документи повернуті їй на доопрацювання для підтвердження факту родинних відносин ОСОБА_7 із померлим військослужбовцем ОСОБА_6 ом ОСОБА_8 ом ОСОБА_9 .

Зазначала, що у прізвищах батька ОСОБА_7 та сина ОСОБА_2 містяться розбіжності в другій літері прізвища.

Згідно Експертного висновку № 056/886-п/2 від 09.09.2022 року, складеного Українським бюро лінгвістичних експертиз, орфографічне розподібнення документальних записів прізвища українською і російською мовами ОСОБА_10 (рос.) ОСОБА_38 у документах однієї родини, наданих для експертизи, зумовлене затемненістю мотиваційної основи цього прізвища та його міжмовними перетвореннями в умовах українсько-російської міжмовної взаємодії. Розподібнення документальних записів таких прізвищ через варіативне написання і/и є регулярною девіацією в практиці документування в умовах українсько-російської міжмовної взаємодії. З урахуванням зазначеного українські записи прізвища ОСОБА_11 (свідоцтва про смерть, запис ОСОБА_7 ; свідоцтво про укладення шлюбу, записи ОСОБА_7 , ОСОБА_12 ) і ОСОБА_6 (паспорт громадянина України, запис ОСОБА_13 ; свідоцтво про шлюб, записи ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ; свідоцтво про смерть, запис ОСОБА_2 ; паспорт громадянина України, запис ОСОБА_1 ) та російські записи ОСОБА_14 (паспорт громадянина України, запис російською мовою ОСОБА_15 ; паспорт громадянина України, запис російською мовою ОСОБА_16 ) і ОСОБА_17 (свідоцтво про народження, записи російською мовою ОСОБА_18 , отец ОСОБА_19 , мать ОСОБА_20 ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними.

Посилаючись на те, що виправити вказану розбіжність у прізвищах батька і сина, яка зафіксована в документах вже неможливо, оскільки обоє є померлими, тому єдиним способом захисту прав у даному випадку є звернення до суду для встановлення факту їх родинних відносин.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 25 січня 2024 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство оборони України про встановлення факту родинних відносин задоволено.

Встановлено факт родинних відносин, що ОСОБА_21 , (РНОКПП - НОМЕР_1 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Богдан Марціс подав апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25 січня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин відмовити.

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанцції є предчасним та таким, що прийняте з порушенням норм права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, які не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 1, 5 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Так, внесення змін в актові записи цивільного стану регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5. Тобто, передбачений позасудовий порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Проте, отримавши лист Ірпінського відділу ДРАЦС від 20.12.2023 року, яким було відмовлено заявниці у задоволенні її заяви, остання не оскаржила таку відмову суб`єкта владних повноважень.

У відзиві на апеляційну скаргу представник заявника ОСОБА_1 адвокат Дорога-Воробйова Аліса Юріївнапросить апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25 січня 2024 року змінити в резолютивній частині, виправивши « ОСОБА_21 » на « ОСОБА_7 ».

Зазначає, що заінтересована особа помилково вказує на наявність у даному випадку спору про право, оскільки підставою отримання допомоги, яка передбачена постановою Кабміну № 168 є смерть чоловіка під час захисту Батьківщини і дана обставина не оспорюється і не з`ясовується у даній справі.

Спростовуючи доводи заінтересованої особи щодо невикористання заявником досудового порядку врегулювання вказаного питання, сторона заявника вказує, що в даній категорії справ відсутня обов`язкова умова про використання досудового врегулювання спору та з відповіді наданої Ірпінським ДРАЦ вбачається, що у Відділу реєстрації актів цивільного стану відсутні повноваження на внесення змін до актових записів у випадку, коли обоє особи є померлими, тому підстав для оскарження відповіді ДРАЦС у заявниці немає.

Вважає, що оскаржуване рішення Ірпінського міського суду Київської області є законним та обґрунтованим, судом першої інстанції повно досліджено матеріали справи, отримані пояснення свідка, заявниці та заінтересованої особи, дослідженим доказам надана вірна правова оцінка.

Разом з тим, звертає увагу на те, що в тексті рішення суду міститься описка в резолютивній частині рішення, а саме: в імені батька замість « ОСОБА_7 » вказано « ОСОБА_21 » (другий абзац резолютивної частини).

Із поданих до суду документів вбачається, що ім`я особи батька саме ОСОБА_22 , а не ОСОБА_8 . Тобто, ім`я « ОСОБА_8 » вказане в тексті судового рішення є технічною помилкою, яка може бути виправлена.

Сторона заявника вважає, що суд апеляційної інстанції вправі зміни резолютивну частину оскаржуваного рішення першої інстанції з власної ініціативи та виправити допущену технічну помилку, виправивши ім`я померлого батька чоловіка заявниці з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_22 ».

В судовому засіданні представник заінтересованої особи: Міністерства оборони України ОСОБА_23 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник заявниці ОСОБА_1 адвокат Дорога-Воробйова Аліса Юріївна в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, виправивши описку у резолютивній частині рішення в частині написання імені батька- замість помилково зазначеного імені ОСОБА_21 » вказати правильне « ОСОБА_7 ».

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Богдана Марціса не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, сторонами у справі не заперечується, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про народжения серія НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим повторно 18.03.2005 року.

28.04.2007 року між ОСОБА_24 та ОСОБА_25 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_2 а та ОСОБА_1 народилася донька ОСОБА_26 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 .

29.09.2023 року відбулося засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом № 18/д.

З наявного в матеріалах справи витягу від 17.10.2023 року з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум від 29.09.2023 року № 18/д вбачається, що розглянувши подані документи комісія дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів на призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до п.2 постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого 25.08.2022 року у період дії воєнного стану, солдата ОСОБА_27 ( ОСОБА_28 ), на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_6 від 29.08.2022 року та витягу ВЛК від 26.05.2023 року № 1386.

У поданих на розгляд документах, наявні розбіжності між прізвищем батька та прізвищем померлого військовослужбовця, а саме: батько « ОСОБА_11 », померлий військовослужбовець « ОСОБА_29 ». Відповідно до статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Відповідно до пункту 1.1. розділу Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 «Про затвердження правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», який зареестровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793 (далі - Правила), внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної рсєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану, у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та можливість оскарження його у судовому порядку. Крім того, за змістом пункту 2.13 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду, в тому числі про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Разом з цим, відповідно до статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встанонлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до статті 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені, зокрема, факти родинних відносин між фізичиими особами; інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізмчних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх вставовення.

З огляду на викладене, документи ОСОБА_1 вирішено повернути на доопрацювання, в частині надання документів та/чи рішення суду, якими встановлено факт родинних відносин ОСОБА_7 із померлим військослужбовцем ОСОБА_24 .

20.12.2023 року Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального правління Міністерства юстиції (м. Києва), за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 13.12.2023 року , листом №2921/30.17-23 повідомлено, що Реєстр, як державна електронна інформаційна система, містить відомості про акти цивільного стану, що не прив`язані до однієї фізичної особи, тому не відображає та не фіксує родинні стосунки між особами. Отже, у відділу немає можливості підтвердити родинні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 . Повідомлено, що факт родинних відносин між фізичними особами може бути встановлений судом в порядку окремого провадження (пункт 1 частини тершої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України), проте, так дані у Реєстрі не відображаються. Щодо видачі довідки про те, що ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_2 повідомлено, що видача такої довідки не передбачена законодавством.

Щодо видачі довідки про внесення змін до акту цивільного стану повідомлено, що за даними державного Реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про народження №74 від 15.01.1983 року, складений відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини вказаний: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до пункту 2.5 Розділу «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011 року (зі змінами), та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793 (далі - Правила): «Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається:... спадкоємщем померлого».

Слід зазначити, що внесення змін та доповнень до актових записів цивільного стану проводиться відповідним відділом державної реєстрації актів цивільного стану лище за наявності достатніх підстав, які підтверджуються документально. У Вашому випадку для внесення змін до актового запису про народження Вашого чоловіка, з приводу виправлення прізвища з « ОСОБА_30 » на « ОСОБА_6 » немає можливості, оскільки, підставою для внесення змін є актовий запис про шлюб батьків чоловіка, який виявлено з Реєстрі за №5 від 10.02.1974 року, складений виконавчим комітетом Горобіївської сільської ради Сквирського району Київської області на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

В наданих Вами копіях документів про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_32 та про смерть ОСОБА_2 існують розбіжності з документами про шлюб батьків Вашого чоловіка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та народження ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які не дають підстав для внесення змін до актових записів.

Згіно Експертного висновку № 056/886-п/2 від 09.09.2022 року, складеного Українським бюро лінгвістичних експертиз, орфографічне розподібнення документальних записів прізвища українською і російською мовами ОСОБА_10 (рос.) ОСОБА_38 у документах однієї родини, наданих для експертизи, зумовлене затемненістю мотиваційної основи цього прізвища та його міжмовними перетвореннями в умовах українсько-російської міжмовної взаємодії. Розподібнення документальних записів таких прізвищ через варіативне написання і/и є регулярною девіацією в практиці документування в умовах українсько-російської міжмовної взаємодії. З урахуванням зазначеного українські записи прізвища ОСОБА_11 (свідоцтва про смерть, запис ОСОБА_7 ; свідоцтво про укладення шлюбу, записи ОСОБА_7 , ОСОБА_12 ) і ОСОБА_6 (паспорт громадянина України, запис ОСОБА_13 ; свідоцтво про шлюб, записи ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ; свідоцтво про смерть, запис ОСОБА_2 ; паспорт громадянина України, запис ОСОБА_1 ) та російські записи ОСОБА_14 (паспорт громадянина України, запис російською мовою ОСОБА_15 ; паспорт громадянина України, запис російською мовою ОСОБА_16 ) і ОСОБА_17 (свідоцтво про народження, записи російською мовою ОСОБА_18 , отец ОСОБА_19 , мать ОСОБА_20 ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство оборони України про встановлення факту родинних відносин та встановлюючи факт родинних відносин, що ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд першої інстанції вказав на те, що в прізвищах батька ОСОБА_35 а та сина ОСОБА_2 містяться розбіжності в другій літері прізвища. Підчас розгляду справи була допитаний свідок ОСОБА_36 , яка підтвердила факт родинних відносин, а саме що чоловік заявниці ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним сином ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 доведено, що встановлення факту родинних відносин має для неї юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення та зміна майнових та немайнових прав останньої.

Суд апеляційної інстанції в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25 січня 2024 року відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23).

Відповідно до статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту статті 318 ЦПК України вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення розглядається шляхом подачі заяви, в якій заявник повинен зазначити який факт підлягає встановленню та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦПК України рішення у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Отже, факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації, тощо.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Верховний Суд зазначає, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

У справі, що переглядається позивач звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, а сае, що ОСОБА_7 , (РНОКПП - НОМЕР_1 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Встановлення такого факту необхідне для отримання одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих військовослужбовців.

Заявницею надано належні та допустимі докази на підтвердження доводів її заяви, а саме: лист Ірпінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального правління Міністерства юстиції (м. Київа), від 20.12.2023 №2921/30.17-23, яким ОСОБА_1 повідомлено, що Реєстр, як державна електронна інформаційна система, містить відомості про акти цивільного стану, що не прив`язані до однієї фізичної особи, тому не відображає та не фіксує родинні стосунки між особами. Отже, у відділу немає можливості підтвердити родинні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 . Повідомлено, що факт родинних відносин між фізичними особами може бути встановлений судом в порядку окремого провадження (пункт 1 частини тершої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України), проте такі дані у Реєстрі не відображаються. Щодо видачі довідки про те, що ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_2 повідомлено, що видача такої довідки не передбачена законодавством.

Враховуючи неможливість довести родинні стосунки між ОСОБА_7 , (РНОКПП - НОМЕР_1 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у позасудовому порядку, а також те, що встановлення факту родинних відносин відповідає інтересам заявниці та забезпечить реалізацію її законних прав, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованих висновків про наявність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Також, судом першої інстанції обгрунтовано взято до уваги Експертний висновок № 056/886-п/2 від 09.09.2022 року, складений Українським бюро лінгвістичних експертиз, яким встановлено, що українські записи прізвища ОСОБА_11 (свідоцтва про смерть, запис ОСОБА_7 ; свідоцтво про укладення шлюбу, записи ОСОБА_7 , ОСОБА_12 ) і ОСОБА_6 (паспорт громадянина України, запис ОСОБА_13 ; свідоцтво про шлюб, записи ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ; свідоцтво про смерть, запис ОСОБА_2 ; паспорт громадянина України, запис ОСОБА_1 ) та російські записи ОСОБА_14 (паспорт громадянина України, запис російською мовою ОСОБА_15 ; паспорт громадянина України, запис російською мовою ОСОБА_16 ) і ОСОБА_17 (свідоцтво про народження, записи російською мовою ОСОБА_18 , отец ОСОБА_19 , мать ОСОБА_20 ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність достатніх правових підстав вважати, що факт родинних відносин між ОСОБА_37 , (РНОКПП - НОМЕР_1 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є доведеним, встановити даний факт в іншому порядку неможливо, а відтак суд першої істанції дійшов до правомірних висновків про задоволення заяви.

Доводи апеляційної скарги про те, що внесення змін в актові записи цивільного стану регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, тобто,передбачений позасудовий порядок внесення змін до актових записів цивільного стану, правильності висновку суду першої інстанції не спростовують з огляду на наступне.

Як зазначалося вище та не заперечується апелянтом, листом Ірпінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального правління Міністерства юстиції (м. Київа), від 20.12.2023 №2921/30.17-23 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні її заяви щодо внесення змін до актових записів цивільного стану та повідомлено, що у відділу немає можливості підтвердити родинні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 . Також розяснено, що факт родинних відносин між фізичними особами може бути встановлений судом в порядку окремого провадження (пункт 1 частини тершої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України), проте такі дані у Реєстрі не відображаються. Щодо видачі довідки про те, що ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_2 повідомлено, що видача такої довідки не передбачена законодавством.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про неможливість довести родинні стосунки між ОСОБА_7 , (РНОКПП - НОМЕР_1 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в позасудовому порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявник не оскаржив в судовому порядку відмову субєкта владних повноваженьІрпінського відділу ДРАЦС від 20.12.2023 року, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Зі змісту листа Ірпінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального правління Міністерства юстиції (м. Київа), від 20.12.2023 №2921/30.17-23 вбачається, що Реєвтр актів цивільного стану не фіксує родинні стосунки між особами, а тому у відділу немає моливості підтвердити родинні відносини мі ОСОБА_2 та ОСОБА_7 . Вказаний факт може бути встановлений судом в порядку окремого провадження.Видача довідки про те, що ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_2 не передбачена законодавством.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що Міністерством оборони України у витягу від 17.10.2023 року з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум від 29.09.2023 № 18/д, вказало заявниці на те, що відповідно до статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені, зокрема, факти родинних відносин між фізичиими особами; інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх вставовення. З огляду на викладене, документи ОСОБА_1 вирішено повернути на доопрацювання, в частині надання документів та/чи рішення суду, якими встановлено факт родинних відносин ОСОБА_7 із померлим військослужбовця ОСОБА_24 .

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

В своєму рішенні у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, ЄСПЛ зазначив про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції й зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Таким чином, доводи, викладені представником заінтересованої особи Міністерства оборони України в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25 січня 2024 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Богдана Марціса.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Богдана Марціса залишено без задоволення, а судове рішення без змін, тому розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Щодо клопотання представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Дорога-Воробйової Аліси Юріївни про зміну рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25 січня 2024 року в резолютивній частині, виправлення невірно зазначеного імені батька « ОСОБА_21 » на вірне ім?я « ОСОБА_7 », колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Судове рішення має бути точним. Помилки в тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який прийняв рішення або ухвалу.

Отже, законом передбачені випадки, коли недоліки рішення суду можуть бути усунені тим самим судом, що його ухвалив.

З резолютивної частини рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25 січня 2024 року вбачається, що під час його написання судом першої інстанції було допущено описку в імені батька та замість « ОСОБА_7 » помилково вказано « ОСОБА_21 ».

Вказана описка не зачіпає суть судового рішення, а відтак виправлення допущеної у резолютивній частині рішення від 25 січня 2024 року описки допускається лише судом, який прийняв оскаржуване рішення, тобто Ірпінським міським судом Київської області.

ОСОБА_1 не позбавлена права в порядку, визначеному ст. 269 ЦПК України, звернутися до Ірпінського міського суду Київської області з відповідною заявою про виправлення вказаної описки.

Відтак у суду апеляціної інстанції відсутні правові підстави виправляти описку, допущену Ірпінським міським судом Київської області в резолютивній частині рішення від 25 січня 2024 року.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Богдана Марціса залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий Судді: