КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 358/579/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/755/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Блажевського Петра Івановича в інтересах акціонерного товариства «СЕНС БАНК» на рішення Богуславського районного суду Київської області від 16 серпня 2023 року та на додаткове рішення Богуславського районного суду Київської області від 16 січня 2024 року у складі судді Тітова М.Б.,

у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2021 року акціонерне товариство "Альфа-Банк", правонаступником якого є акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (далі - АТ «СЕНС БАНК») звернулося у суд із позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № 500837821, в розмірі 126 555 грн 05 коп та судові витрати по справі в розмірі 2270 грн.

Позов обґрунтовує, що 18 серпня 2020 року між АТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 було укладено Угоду про надання особистого кредиту № 500837821, відповідно до якої, позивач зобов`язується надати відповідачу кредит, а останній в свою чергу зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту.

Позивач посилається на те, що він свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачці кредитні кошти в сумі 101 340 грн 21 коп.

У порушення умов договору, відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 15 квітня 2021 року має прострочену заборгованість, яка в загальному розмірі становить 126 555 грн 05 коп, та складається з наступного: 101 340 грн 21 коп - заборгованість за кредитом; 25 214 грн 84 коп - заборгованість по відсоткам. На підтвердження своїх вимог позивач посилається на копію оферти на укладення угоди про надання особистого кредиту, графік повернення кредиту, копію анкети на отримання кредиту, копію паспорта споживчого кредиту та розрахунок суми заборгованості за кредитом, які додані ним до позовної заяви.

Відповідно до умов договору, у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов`язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов`язання з повернення кредиту за договором.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 16 серпня 2023 року у задоволенні позовних вимог АТ «Сенс Банк» відмовлено.

Додатковим рішенням Богуславського районного суду Київської області від 16 січня 2024 року заяву представника відповідача задоволено частково. Стягнуто з АТ «СЕНС БАНК» на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені на правничу допомогу в розмірі 1 500 грн.

В апеляційних скаргах представник АТ «СЕНС БАНК», просить скасувати рішення Богуславського районного суду Київської області від 16 серпня 2023 року та додаткове рішення того ж суду від 16 січня 2024року та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позов, одночасно відмовивши у задоволенні зави про стягнення витрат на правничу допомогу.

Зазначає, що відповідачкою підписано Угоду про надання особистого кредиту № 500837821, графік платежів, паспорт споживчого кредитування та анкету-заяву.

Також вказує, що районний суд розглядав справу без участі сторін, а тому позивачу не було відомо про необхідність надання банківських виписок по кредиту.

Також указує на відсутність підстав до стягнення витрат на професійну правничу допомогу не лише по суті вимог заяви й з підстав її заявленого розміру витрат, який є явно необґрунтованим та не співмірним зі складністю справи та заявленим розміром позовних вимог.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Як убачається з матеріалів справи, 18 серпня 2020 року між позивачем АТ "Альфа-Банк" та відповідачкою було підписано оферту на укладення Угоди про надання кредиту № 500837821, яка надрукована на бланку АТ "Альфа-Банк" (а.с. 7).

Згідно вказаної оферти, ОСОБА_1 запропонувала АТ "Альфа-Банк" укласти Угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб (Угода). Підставою для Угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ "Альфа-Банк", що укладений між відповідачкою та банком.

Умовами для укладення Угоди є: тип кредиту: "Кредит готівкою"; сума кредиту: 101 340 грн 21 коп; процентна ставка річних: 43 %, (тип ставки фіксована); строк кредиту: 84 міс.

Під час користування кредитом ОСОБА_1 пропонує банку надавати їй послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та договором за надання яких пропонує встановити комісійну винагороду, а саме: а) за надання кредиту 0,00 % від суми кредиту, зазначеної в цій оферті на укладення Угоди без ПДВ; б) за обслуговування кредиту 0,00 % від суми кредиту, зазначеної в цій оферті без ПДВ. Дата повернення кредиту - 19 серпня 2027 року.

Для повернення заборгованості за Угодою пропонує використовувати рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у банку. Кредитні кошти просить надати для повернення заборгованості за кредитним договором № 501121089 від 14 березня 2019 року. Розмір -91 253 грн 75 коп, спосіб видачі - переказ коштів на рахунок№ НОМЕР_2 , відкритий в AT «Альфа-Банк» та за кредитним договором №501168927 від ЗО липня 2019 року. Розмір - 10 086 грн 46 коп, спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № НОМЕР_3 , відкритий в AT «Альфа-Банк» (а.с. 7).

Підписанням цієї оферти надає власну згоду банку на передачу до Кредитного реєстру Національного банку України інформації у випадках, обсязі, строки та у порядку передбачених чинним законодавством України, а також беззаперечно підтверджує, що перед укладенням Угоди ознайомлена у письмовій формі зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; з нормами Закону України "Про споживче кредитування" та нормативними актами НБУ.

В додатку № 1, що є невід`ємною частиною є графік платежів з повернення кредиту, сплата відсотків за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за Угодою (а.с. 8).

Всі відносини між нею та банком, що не врегульовані Угодою, пропонує врегулювати договором, який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, додатково до тих, що вказані в Угоді, і є невід`ємною частиною Угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті банку.

Строк для Акцепту банку: 30 робочих днів з моменту отримання банком оферти. Угода набуває чинності з моменту підписання банком акцепту на укладення Угоди та надання споживчого кредиту, відповідно до умов Угоди та договору. Тарифи є невід`ємною частиною договору та розміщені на сайті банку. Підпис позичальника на даному договорі свідчить про отримання нею всієї інформації про умови кредитування та те, що акцепт пропозиції на укладення Угоди про надання споживчого кредиту № 500837821 від 18 серпня 2020 отримала (а.с. 7).

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд виходив з того, що позивачем не долучено доказів, які підтверджують наявність у відповідачки боргу.

Проте такий висновок районного суду не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилом статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

За правилами статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно даних, які містяться в долученій до апеляційної скарги виписки по особового рахунку за період з 18.08.2020 по 23.08.2023, 19.08.2020 позивачем на рахунки ОСОБА_1 перераховано, зокрема: № НОМЕР_2 - 91 253 грн 75 коп та № UA1168927 - 10 086 грн 46 коп (а.с. 117-136).

Вказана інформація також підтверджується й укладеною офертою на укладення Угоди про надання кредиту № 500837821 від 18.08.2020.

Верховний Суд у постанові від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15 зазначив, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75.

Отже, виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості за кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Належним чином дослідити поданий стороною доказ (в цьому випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Такі правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 11 листопада 2020 року у справі № 205/4176/18, від 21 жовтня 2020 року у справі № 190/1419/19, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18.

Тобто у позивача виникла право на стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № 500837821.

При цьому варто зазначити наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц зазначила, що "визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів. Враховуючи, що праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором, має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, відповідно до вимог статті 16 Закону України "Про споживче кредитування", суд приходить до висновку, що у банку не виник обов`язок дострокового повернення всієї суми грошових коштів за кредитним договором, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що банком було завчасно направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, а відповідачем таку вимогу було отримано".

Оскільки кредитний договір № 500837821 є споживчим, то зазначений правовий висновок підлягає застосуванню судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Виходячи з вищезазначених норм права та вимог Договору, боржник вважається належним чином повідомленим про порушення зобов`язань за кредитним договором та про зобов`язання достроково погасити заборгованість у тому разі, коли кредитором не лише відправлено на адресу такого боржника досудову вимогу, а й доведено факт її вручення адресатові під розписку, оскільки загальний зміст поняття "повідомлення" передбачає не тільки направлення відомостей, з якими особу слід ознайомити, а й отримання цією особою зазначених відомостей.

Такий правовий висновок у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 344/3627/16-ц (провадження № 61-21032св18), від 03 червня 2020 року у справі № 359/8181/18 (провадження № 61-22164св19), від 17 березня 2021 року у справі № 361/1488/19 (провадження № 61-6141св20).

Між тим, матеріали справи не містять доказів направлення (вручення) відповідачці досудової вимоги щодо виконання договірних зобов`язань.

Убачається, що відповідачка заперечує виконання позивачем вимог ч. 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування" (а.с. 71).

За таких обставин, у позивача не виник обов`язок дострокового повернення заборгованості за кредитом.

Зазначене свідчить про те, що банк не набув відповідного права на погашення ОСОБА_1 всієї кредитної заборгованості за договором достроково, а на час подачі позову позивач має право лише на стягнення з відповідачки поточної заборгованості.

Позивач не вчиняв жодних дій, спрямованих на примусове стягнення заборгованості за кредитом та процентами у позасудовому порядку. А звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений Закону України "Про споживче кредитування" порядок такого стягнення, оскільки якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги абз. 3 ч. 4 ст. 16 цього Закону, не дотримавши передбачений кредитним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

Встановлено, що позивачем до справи долучено розрахунок заборгованості відповідача, складений станом на 15.04.2021, який містить нарахування повної сплати кредитної заборгованості з урахуванням майбутніх платежів за весь період дії договору.

Разом з тим враховуючи, що позивачем не доведено факт вручення ОСОБА_1 досудової вимоги про дострокове погашення заборгованості, тому стягненню підлягає поточна заборгованість, яка виникла у відповідачки за період з 18.08.2020 по 15.04.2021, тобто заявленому у графіку платежів розрахунком періоді станом на дату звернення у суд із позовом (а.с. 8).

Згідно з долученим до справи розрахунком заборгованості, який узгоджується зі змістом додатку №1 до кредитного договору - графіку платежів, відповідачка за період з 19.09.2020 по 19.03.2021 має заборгованість по кредиту, в сумі 1 552 грн 18 коп та 25 214 грн 84 коп - заборгованість по відсотках за користування кредитом (а.с.8,15).

Установлено, що складений позивачем розрахунок заборгованості відповідачкою не спростовано, дійсність кредитного договору не оспорено.

Між тим, зазначене не було враховано судом першої інстанції під час вирішення спору, а тому доводи апеляційної скарги про порушення районним судом норм матеріального права при ухваленні рішення є такими, що заслуговують на увагу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову й стягнення з боржниці 1 552 грн 18 коп заборгованості за кредитом та 25 214 грн 84 коп - відсотків за користування кардитом.

Згідно ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 200 грн 26 коп (2 270 + 3 405 = 5 675 х 21,15%).

Що стосується оскарження додаткового рішення Богуславського районного суду Київської області від 16 січня 2024 року.

Відповідно до положень процесуального права, додаткове рішення носить похідний характер від ухваленого по справі основного рішення.

Враховуючи ту обставину, що рішення районного суду скасовано й за результатами вирішення спору постановлено нове судове рішення, то підлягає скасуванню й ухвалене по справі додаткове рішення.

Розглядаючи заяву представника відповідачки про ухвалення по справі додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу апеляційний суд враховує наступне.

Так, звертаючись у суд із з заявою про ухвалення додаткового рішення, адвокат Ящук Л.А. зазначив, що відповідачка понесла по справі витрати на професійну правову допомогу розмірі 2 500 грн.

В матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги № 4 від 09.02.2022, акт про виконання робіт з надання правничої допомоги від 17.02.2022 (а.с. 57-59, 107).

З указаного акту убачається, що адвокатом надано наступні послуги:

09.02.2022 - консультацію та роз`яснення з правових питань - 0,5 год - 500 грн;

14.02.2022 - ознайомлення з матеріалами справи з виготовленням фотокопій документів - 1 год - 1000 грн;

17.02.2022 - підготовка до участі у справі, вивчення судової практики в аналогічних справах - 1 год - 1000 грн.

Долучено до заяви також розрахункову квитанцію серія ББАЇ № 821931 від 18.08.2023 на суму 2 500 грн (а.с. 108).

Як визначено положеннями ч. 13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, це суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Установлено, що за наслідками ухваленого по справі нового судового рішення заявлений позов задоволено частково.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).

Встановлено, що під час розгляду справи в суд першої інстанції судові засідання у справі не проводились. Справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Тобто обсяг наданої адвокатом Ящуком Л.А. правничої допомоги фактично обмежується консультацією та вивченням матеріалів справи й ознайомлення з ними.

Крім того, колегія суддів бере до уваги також й заперечення представника позивача, які є обґрунтованими та підлягають врахуванню.

Отже, враховуючи обсяг та складність наданих адвокатом Ящуком Л.А. послуг з правничої допомоги протягом розгляду справи в суді першої інстанції, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, судова колегія вважає, що з АТ «СЕНС БАНК» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати за надання правничої допомоги у розмірі 1000 грн.

У задоволенні заяви в іншій частині слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги адвоката Блажевського Петра Івановича в інтересах акціонерного товариства «СЕНС БАНК» задовольнити частково.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 16 серпня 2023 року та додаткове рішення Богуславського районного суду Київської області від 16 січня 2024 року скасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення, яким позов акціонерного товариства «СЕНС БАНК» задовольнити частково.

Заяву адвоката Ящука Леоніда Адамовича в інтересах ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) заборгованість за кредитом в розмірі 1 552 грн 18 коп та заборгованість по відсотках за користування кредитом, у сумі 25 214 грн 84 коп.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) судові витрати пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 1 200 грн 26 коп.

Стягнути з акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати понесені на правничу допомогу у розмірі 1000 грн.

У задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: