Справа № 204/5666/24
Провадження № 2-н/204/232/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Токар Н.В., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

На виконання вимог ч.5 ст.165 ЦПК України, судом був зроблений запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) сторін, та отримано відповідь №634199 щодо наявності інформації про реєстрацію заявника, та відповідь №634209 щодо відсутності інформації про реєстрацію боржника.

Повторно, з метою визначення підсудності, 13.06.2024 судом зроблено запит до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР щодо наявності інформації про реєстрацію боржника, та 03.07.2024 отримано відповідь із наявною інформацією щодо реєстрації боржника.

Відповідно до заявлених вимог, заявник просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , 2012 року народження, у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи із дня пред`явлення до суду і до моменту досягнення дитиною повноліття.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, приходжу наступного.

Частиною 1 ст.160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Статтею 163 ЦПК України встановлено форму та зміст заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Як вбачається зі змісту заяви, вимога про стягнення аліментів є не конкретизованою, оскільки не зазначено граничного розміру стягнення.

Також, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, що визначено п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України.

Згідно ч. 8 ст. 43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Відповідно до ч.2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно ч.4 ст.95 ЦПК України, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до вимог ч.5 ст.95 ЦПК України, учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Однак, долучені копії документів не засвідчені належним чином, а отже, подані з порушенням ч.5 ст.95 ЦПК України.

Відповідно до положень п. 1 ч.1 статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

З огляду на викладене, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, відсутні підстави для видачі судового наказу у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

У відповідності до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 28, 162, 163, 165 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу у цивільній справі про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Роз`яснити заявнику, що в даному випадку відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Токар