Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/8423/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12.2024 року м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Трагнюк В.Р., секретар судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Виноградівська міська рада Закарпатської області,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Виноградівська міська рада Закарпатської області.

Заяву мотивує тим, що він є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Шлюб між ним та ОСОБА_2 розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 07.03.2024 року (справа №299/716/24). Причиною розірвання шлюбу стало те, що після декількох років зіпсованих подружніх стосунків заявника дружина вирішила покинути сім`ю та переїхала жити до своїх батьків, до іншого району. Цей вчинок був несподіваним, тому діти не були готові до такої зміни та не змогли залишити звичне їм місце проживання, навчання, середовище. Діти залишилися проживати разом із (батьком) заявником ОСОБА_1 , що згодом було юридично визначено.

Так, рішенням Виноградівського районного суду від 07.03.2024 у цивільній справі №299/716/24 місце проживання дітей визначено юридично, встановлено і ряд фактичних обставин, що мають преюдиційне значення.

Було вирішено також і стягувати із матері дітей на користь заявника аліменти на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі.

Разом з тим зазначає, що ОСОБА_2 залишила його із дітьми та самоусунулась від виховання та утримання дітей, їх життям не цікавиться, зв`язків з ними не підтримує, перестала брати участь у їх вихованні та утриманні.

Склалася така життєва ситуація, за якої мати дітей проживає окремо, на значній відстані, не має власного житла, не має можливості утримувати дітей матеріально та займатися їх повноцінним вихованням.

Така ситуація склалася з моменту припинення спільного проживання та ведення спільного господарства.

Так, суд у зазначеній справі встановив, що позивач є єдиним піклувальником своїх дітей - сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , самостійно здійснює їх утримання та виховання. Фактично позивач є одиноким батьком, що самостійно виховує своїх дітей. ОСОБА_2 не здійснює виховання та утримання своїх дітей, зв`язків з дітьми не підтримує.

Суд встановив цю фактичну обставину в ході розгляду цивільного спору у позовному провадженні, така зазначена у мотивувальній частині рішення.

Факт який просить встановити заявник є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника та можливість безперешкодної реалізації його особистих прав. Встановлення факту перебування його малолітніх дітей на особистому вихованні і утриманні заявника потрібно з метою захисту прав та інтересів таких та прав заявника як батька, у тому числі, вільного переміщення заявника, тощо.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлену вимогу просить задоволити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності проти заявленої вимоги не заперечує.

Суд встановив такі факти, і відповідні їм правовідносини.

Суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні (пункт 2 частини 1 статті 315 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ст. 293 ЦПК України, суди розглядають в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8-18).

Рішенням Виноградівського районного суду від 07.03.2024 у цивільній справі №299/716/24, визначено місце проживання дітей.

Було вирішено також і стягувати із матері дітей на користь заявника аліменти на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі (а.с.18).

Суд встановив, що позивач є єдиним піклувальником своїх дітей - сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , самостійно здійснює їх утримання та виховання. Фактично позивач є одиноким батьком, що самостійно виховує своїх дітей (а.с.8-11).

Суд встановив цю фактичну обставину в ході розгляду цивільного спору у позовному провадженні, така обставина зазначена у мотивувальній частині рішення (а.с.12-18).

Встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитни необхідно для захисту прав та інтересів таких та прав заявника як батька.

Заявник є єдиною особою, що самостійно виховує та утримує дітей, здійснює за ними постійний догляд, створює умови для їх належного розвитку, розширення світогляду, оздоровлення та належного відпочинку.

За змістом ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з пунктом 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей не суперечить законодавству і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та має для заявника юридичне значення.

З огляду на вищевказане суд констатує, що заявник правомірно та обґрунтовано ставить вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення, і на думку суду такі підстави встановлені в судовому засіданні, а тому, відповідно до ст.315 ЦПК України, дані вимоги слід задовольнити. Заявником належними та допустимими доказами доданими до справи підтверджено факт проживання біля нього та повне утримання і виховання своїх малолітніх дітей ним одноособово, відповідно заявлені вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись 10, 12, 13, 18, 81, 206, 259, 263-265, 315, 316, 318-319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву задоволити.

Встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 самостійно виховує та утримує своїх двох синів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 30.12.2024 року.

Головуючий В. Р. Трагнюк