Справа № 405/4562/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 року м. Кропивницький

Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Драний В.В., розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_1 , заінтересована особа, Фортечний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сьора О.М., звернулася до суду з клопотанням про визнання рішення Суду першої інстанції і слідчого відділу № 3 Пуерто де ла Крус (Іспанія) від 11.06.2009 року в справі № 93/2009, про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 472 ЦПК України, клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

Між Україною та Королівством Іспанія не укладено договорів про правову допомогу та правові відносини у цивільних справах.

Згідно ч. 3 ст. 466 ЦПК України якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи:

1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання;

2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні);

3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи;

4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше);

5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником);

6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Частиною другою статті 472 ЦПК України визначено, що до клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, додаються такі документи: засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про визнання якого порушується клопотання; офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили, якщо це не зазначено в самому рішенні; засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Однак, в порушення вимог ч. 3 ст. 466, ч. 2 ст. 472 ЦПК України заявником не додано до клопотання засвідченого відповідно до законодавства перекладу перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Положеннями ст. 79 Закону України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус. При цьому, перекладач разом з документом, що встановлює його особу, повинен надати документ, який підтверджує його кваліфікацію.

Однак, до клопотання не долучено документів, які би підтверджували нотаріальне засвідчення вірності перекладу перелічених документів, а відтак і посвідчували особу перекладача та його кваліфікацію, що на думку суду, є важливим, зважаючи на те, що судове рішення ухвалено іноземною мовою.

При цьому, враховуючи відсутність належно засвідчених копії рішення іноземного суду та його перекладу суд позбавлений можливості встановити дату набрання рішенням законної сили та ту обставину, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Окрім того, суд встановив, що воно не відповідає вимогам ч. 1 ст. 466 ЦПК України, оскільки заявником в клопотанні не зазначено ім`я боржника (іншої сторони), зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні.

Так, згідно ч. 1 ст. 467 ЦПК України про надходження клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, суд у п`ятиденний строк письмово повідомляє заінтересовану особу і пропонує їй у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання.

Як вбачається з рішення іноземного суду, однією із сторін у вказаному документі, зазначений ОСОБА_2 , місце проживання або місцезнаходження майна якого в клопотанні не зазначені, до участі в розгляді даного клопотання в якості заінтересованої особи він не залучений.

Відсутність будь-яких даних щодо місця проживання ОСОБА_2 чи місцезнаходження його майна в Україні унеможливлює виконання судом вимог ч. 1 ст. 467 ЦПК України щодо повідомлення даної заінтересованої особи про надходження клопотання для надання ним можливих заперечень проти цього клопотання.

Окрім того, суд звертає увагу, що згідно матеріалів клопотання заявник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що за адміністративно-територіальним поділом відноситься до території Подільського (Ленінського) району м. Кропивницького. У свою чергу, заінтересована особа, яка не є стороною відповідного рішення іноземного суду - Фортечний відділ ДРАЦС у місті Кропивницькому Південного МУМЮ (м. Одеса), знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Незалежності, 26, що за адміністративно-територіальним поділом також відноситься до території Фортечного (Кіровського) району м. Кропивницького.

Тобто, підсудність клопотання визначена заявником за місцем реєстрації її проживання.

Водночас, згідно ч. 1 ст. 464, ч. 1 ст. 472 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Відповідно до ч. 4 ст. 466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

За таких обставин, враховуючи, що до клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, не додано всі документи, суд приходить до висновку, що дане клопотання підлягає залишенню без розгляду та поверненню заявнику.

Керуючись ст.ст. 260, 466, 471, 472 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , заінтересована особа, Фортечний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню залишити без розгляду та повернути ОСОБА_1 разом з документами, доданими до нього.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний