ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/715/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2024 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді Соловйова І.М.,

за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П.,

розглянувши в селищі Петриківка в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

26.04.2024 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

- Стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором N° 1-1 від 10.06.2023 станом на 19.04.2024 року у розмірі 31 250 гривень..

Також просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на правову допомог в розмірі 9000 грн.

Позовна заява подана представником - адвокатом Руденко Костянтином Васильовичем (свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю Серія ПТ № 2412 від 23.10.2018), який діє на підставі довіреності від 20.02.2024 зі строком дії до 31.12.2025.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, 10.06.2023 між сторонами укладено договір в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті https://monetka.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов даного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5 000,00 грн, шляхом переказу на його платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування, однак відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку позивач і просить стягнути.

Ухвалою суду від 01.05.2024 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Також даною ухвалою було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ().

На офіційну адресу відповідача, тобто на зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, яка повернулась до суду 14.05.2024 з довідкою від 11.05.2024 про причини повернення/досилання - «адресат відсутній за вказаною адресою».

Також судом направлено копію ухвали на електронну адресу відповідача, яка була зазначена позивачем.

Згідно п.4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

З аналізу пунктів 99, 99-1, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270) слідує, що у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику з відповідною відміткою.

Водночас до повноважень суду не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Враховуючи, що судом вчинено всі необхідні та достатні дії для повідомлення відповідача про судовий розгляд даної справи, наявні підстави вважати, що відповідач вважається таким, що повідомлений про судовий розгляд належним чином.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що 10.06.2023 між сторонами укладено договір №1-1, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 000 грн, строком на 150 дні, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк».

У відповідності до порядку, визначеному статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідач зареєструвався на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua, для чого пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту), підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування Кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Згідно копії довідки ТОВ «Девелопмент Інновейшинс», одноразовий ідентифікатор 180005 направлявся та був доставлений відповідачу 10.06.2023 о 17:13:00 шляхом надсилання смс-повідомлення на мобільний номер НОМЕР_2 за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон».

10.06.2023 о 17:13:00 відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора 180005 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», чим прямо і безумовно погодився з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту.

Відповідно до п. 1.3 договору строк надання кредиту та строк дії договору становить 150 дні. Протягом цього періоду відповідно до п.1.2 Кредитного договору Позивач нараховує відсотки за користування кредитом в сумі 3,5% від суми кредиту за кожен день користування. Разом з тим, відповідно до п.3.3 Кредитного договору у разі порушення строків повернення кредиту встановлених п.1.3, Позичальник сплачує Товариству проценти за неправомірне користування грошовими коштами за процентною ставкою у розмірі 3,5% річна процентна ставка становить 1277,50 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад встановлений строк .

Позивач виконав свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, перерахувала на вказану картку відповідача та надала йому можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором.

Відповідно до копії чеку про проведення переказу коштів №590591982, кредитні кошти були відправлені відповідачу 10.06.2023 року на платіжну картку № НОМЕР_1 .

Відповідно до наданої інформації Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ім`я відповідача емітовано картку № НОМЕР_1 . Блокування рахунку та коштів в період з 10.06.2023 по 15.06.2023 не здійснювалось. Також за вказаний період на карту зараховано переказ 10.06.2023 на суму 5000,00 грн. Номер телефону НОМЕР_2 знаходився в період з 10.06.2023 по 15.06.2023 в анкетних даних відповідача.

Згідно виписки наданої Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» по картці відповідача № НОМЕР_1, 10.06.2023 було здійснено зарахування в сумі 5000,00 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджено факт укладення між сторонами кредитного договору, та отримання відповідачем кредитних коштів.

Відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 19.04.2024 утворилася заборгованість заборгованості за кредитом у розмірі 31 250,00 грн, яка складалася з: 5 000,00 грн - заборгованості за кредитом; 26 250,00 грн - заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період 10.06.2023 по 07.11.2023.

Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідач не надав, в тому числі не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості.

Щодо розподілу судових витрат.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн, який сплачений позивачем з урахуванням ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», оскільки позовна заява подана до суду в електронній формі, тому застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Щодо витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представництво інтересів позивача у даній справі здійснював адвокат Руденко К.В. на підставі довіреності.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору №02/06/2022 від 02.06.2022 про надання юридичних послуг; свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю; платіжне доручення від 12.01.2024; Акт приймання-передачі наданих послуг №204 від 11.01.2024 до договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022. Так, у зазначеному Акті по боржнику ОСОБА_1 адвокатом Руденком К.В. надано наступні юридичні послуги: складання позовної заяви та клопотання про витребування доказів 8000 грн; складання адвокатського запиту про витребування доказів 1000 грн.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності, суд враховує фактичний обсяг виконаної роботи та її складність, предмет та ціну позову, та вважає розумно обґрунтованими витрати на правову допомогу у сумі 8 000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

При цьому, виокремлення адвокатом «складання адвокатського запиту» як самостійного виду адвокатської послуги є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з «підготовки позовної заяви», а тому визначення оплати на суму 1 000 грн є неспівмірним із фактично наданим обсягом юридичної допомоги та має бути виключено із загальної вартості наданих позивачу послуг правничої допомоги.

Таким чином, клопотання позивача про стягнення судових витрат підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 44, 12, 81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» заборгованість за Договором №1-1 від 10.06.2023 р. станом на 19.04.2024 року у розмірі 31 250 (тридцять одна тисяча двісті п`ятдесят) гривень, яка складається з: 5 000 гривень - заборгованість за кредитом; 26 250 гривень - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом за період з 10.06.2023 по 07.11.2023.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» місцезнаходження:03124, м. Київ, вул. бульвар Вацлава Гавела, 4,; .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 .

Повне судове рішення складено та підписано 03.07.2024.

Суддя І. М. Соловйов