Справа № 464/8337/23
пр.№ 2/464/2266/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2024 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді Бойко О.М.

секретар судового засідання Білінська К.-М.Є.

з участю представника позивача Бокало Т.А.

представника відповідача Сокальського Д.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги централізованого опалення за період з 01.09.2014 року по 30.09.2019 року в розмірі 19 952 грн. 85 коп., а також сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії та на підставі договору приєднання про надання послуг з централізованого опалення між ЛМКП «Львівтеплоенерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води у м. Львові (виконавець) та споживачами, позивачем надаються відповідачам послуги з централізованого опалення. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язання щодо оплати наданих послуг з опалення за період з 01.09.2014 року по 30.09.2019 року утворилася заборгованість в розмірі 19 952 грн. 85 коп. Враховуючи викладене, просить позов задоволити та стягнути з відповідача суму заборгованості за надані послуги з опалення місць загального користування, а також сплачений судовий збір.

27.11.2024 від представник відповідача Сокальський Д.А. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити, оскільки між позивачем та відповідачкою відсутні юридичні правовідносини, передбачені законодавством України у сфері житлово-комунальних послуг, які є обов`язковими при надані таких, а тому немає самих зобов`язань відповідача перед позивачем з оплати комунальних послуг. Крім цього, зазначив, що позивачем Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» пропущено без поважних причин всі строки позовної давності, а позовні вимоги є незаконними, необгрунтованими та не підтверджені належними доказами.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, що викладені у позовній заяві. Заперечила проти задоволення заяви про застосування позовної давності, оскільки така пропущена з поважних причин, а саме у зв`язку із необхідністю з`ясування власника квартири, крім того, строк давності переривався двома платежами відповідачки, що свідчило про визнання нею боргу. Просить позов задоволити.

Представник відповідача Сокальський Д.А. в судовому засіданні позов заперечив, надав пояснення аналогічні змісту відзиву, просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши дійсні обстаини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 перебувала у власності відповідачки ОСОБА_1 до 30.07.2021, що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від та 07.06.2021 та 16.10.2024.

Відповідно до ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Плата за комунальні послуги, відповідно до ст.67 Житлового кодексу України, береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому законом порядку тарифами, нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ, її розмір розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно із ст.5 цього ж Закону до житлово-комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальну організацію), якою є Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго».

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до положень ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (чинних на час виникнення спірних правовідносин), споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Пунктом 14 Правил надання послуг постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року за № 830, в редакції від 08 вересня 2021 року за № 1022, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку.

Як вбачається із відомостей про нарахування та оплату послуг за опалення місць загального користування відповідач не в повному обсязі оплачує послуги за опалення місць загального користування внаслідок чого за період з 01.09.2014 року по 30.09.2019 року виникла заборгованість в розмірі 19 952 грн. 85 коп.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто, після виникнення права на захист (ст. 257 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Окрім того, Законом України № 2120-IX від 15.03.2022 Прикінцеві та Перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. В подальшому Законом України № 3450-IX від 08.11.2023, вказаний п.19 викладено у новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Як вбачається із матеріалів справи позивач звернувся до суду з позовом 07.12.2024, заявивши вимогу про стягнення боргу за період з 01.09.2014 року по 30.09.2019, тобто, із спливом трирічного строку позовної давності щодо вимог за період з 01.09.2014 по березень 2019, оскільки відповідно до п.19 Прикінцеві та Перехідні положення Цивільного кодексу України з березня 2022 (набрання чинності п.19) строки позовної давності продовжувались, а з листопада 2023 зупинились, у зв`язку із веденням та продовженням воєнного стану в Україні, а відтак, для вимог за період з березня 2019 року по 30.09.20219 строк позовної давності не сплив.

Згідно із розрахунком позивача заборгованість відповідача з березня по вересень 2019 року становить 1788 грн. 17 коп., яка і підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

При цьому, суд вважає, що позивачем не доведено наявності поважних причин пропуску такого строку. Так, необгрунтованим є покликання на неможливість з`ясування відомостей про власника квартири, оскільки із копії заяви від 29.09.2019 долученої відповідачем, яка отримана позивачем 02.10.2019, вбачається, що ОСОБА_1 повідомляла позивача, що є власником вказаної квартири. Окрім того, отримати вказані відомості позивач мав можливість звернувшись із відповідним запитом для отримання відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Часткова оплата, на яку покликається позивач як на підставу переривання строку позовної давності, мала місце двічі, а саме у листопаді 2014 року та у жовтні 2015 року, відтак, навіть перервавшись трирічний строк позовної давності сплив у 2018р.

Також суд не приймає до уваги покликання представника відповідача на безпідставність позовних вимог, у зв`язку із відсутністю укладеного договору, оскільки послуги позивачем надавались, що підтверджується заявою відповідачки від 29.09.2019 адресованої позивачу, у якій остання зазначає, що послугами, які надаються позивачем не користується, оскільки фактично у квартирі не проживає, та частково нею оплачувались у 2014 та 2015 роках, що свідчить, що між сторонами виникли правовідносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 240 грн. 54 коп.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання : АДРЕСА_2 ) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (місце знаходження: м.Львів, вул.Д.Апостола, ) заборгованість за послуги централізованого опалення в розмірі 1788 (одна тисяча сімсот вісімдесят вісім) грн. 17 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання : АДРЕСА_2 ) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (місце знаходження : м. Львів, вул. Д. Апостола, ) 240 (двісті сорок ) грн. 54 коп. судового збору.

В решті вимог позову -відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуюча