Провадження № 2/369/2585/24
28.05.2024 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Пінкевич Н.С.,
за участі секретаря судових засідань Соловюк В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом служби у справах дітей Боярської міської ради Фастівського району Київської області до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
У жовтні 2023 року позивач звернувсь до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що службою виявлено неблагополучну сім`ю: батьки побили власну доньку. При огляді дітей встановлено наявні візуальні ознака тілесних ушкоджень. Дітей було госпіталізовано до Київської обласної дитячої лікарні. В лікарні в малолітній ОСОБА_3 діагностували перелом кісток носа, відкрита рана частини щоки, скронево-нижньощелепної ділянки, інші множинні травми живота, нижніх частин спини тазу. За рішенням ради негайно відібрати малолітніх дітей ОСОБА_4 , 2017 року народження, ОСОБА_5 , 2015 року народження від батька ОСОБА_1 та надання висновку до суду щодо відібрання дітей від батька без позбавлення його батьківських прав."
У подальшому діти взяті на облік, як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах та влаштовано дітей у державні заклади. За результатами оцінки сім`ї встановлено, що мати ОСОБА_6 проживає разом із своїм співмешканцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та двома малолітніми дітьми ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Сім`я проживає б будинку батька співмешканця, утримується за рахунок виплат матері на двох дітей до досягнення ними трьохрічного віку та тимчасових заробітків співмешканця.
З моменту відібрання та за весь час відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_1 не цікавились долею своїх малолітніх дітей, не комунікували з адміністрацією закладу. Зважаючи на що рішення Виконавчого комітету Боярської міської ради визнано доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та надати висновку до суду щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 .
З урахуванням викладеного просили суд:
позбавити батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Приватної організації "Соціально - реабілітаційний центр (дитяче містечко) "Затишок", місцезнаходження : Україна, Закарпатська область, Хустський район, село Пилипець, 343, на утримання малолітньої ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття;
стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Приватної організації "Соціально - реабілітаційний центр (дитяче містечко) "Затишок", місцезнаходження: Україна, Закарпатська область, Хустський район, село Пилипець, 343, на утримання малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати останню за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, встановлено учасникам процесу строки на подачу до суду заяв по суті справи.
В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись.
Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечував щодо заочного розгляду справи.
Відповідачі не скористались своїм процесуальним правом на подачу до суду заяв по суті справи.
Згідно ч.6 ст.272 ЦПК України днем вручення судового рішення є : 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п.п. 118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270.
Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи.
Відповідно до ч.9 ст.130 ЦПК України у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.
Однак процесуальне законодавство не визначає наслідків невручення судового рішення чи повістки-повідомлення з причин закінчення строку зберігання або без зазначення причини невручення. Жодними законами чи підзаконними актами не передбачено, скільки разів суд має перенаправляти кореспонденцію на єдину відому (офіційну) адресу, з якої вона повертається без вручення, для того щоб особа вважалась такою, що повідомлена.
Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті.
Оскільки у встановлений судом строк відповідачем відзив на позовну заяву не подано, на підставі ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи те, що судом були використані передбачені чинним законодавством способи для повідомлення відповідача про розгляд справи, та приймаючи до уваги той факт, що наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд зі згоди позивача у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України).
Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.
При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітніх ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно ст. 164 СК України батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
06 листопада 2022 року працівники служби у справах дітей разом з працівниками відділу поліції № 1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області виїхали на виклик мешканців м.Боярка стосовно інциденту, що відбувся за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому встановлено, що за даною адресою проживає неблагополучна сім`я, батьки якої побили власну доньку, при огляді дітей було встановлено наявні візуальні ознака тілесних ушкоджень. Дітей було госпіталізовано до "Київської обласної дитячої лікарні". В лікарні в малолітній ОСОБА_10 діагностували перелом кісток носа, відкрита рана частини щоки, скронево-нижньощелепної ділянки, інші множинні травми живота, нижніх частин спини тазу.
07 листопада 2022 року прийнято рішення Виконавчим комітетом Боярської міської ради № 1/1 "Про негайне відібрання малолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , від батька ОСОБА_1 та надання висновку до суду щодо відібрання дітей від батька без позбавлення його батьківських прав."
Наказом № 83-с від 07.11.2022 року Служби у права дітей Боярської міської ради ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та наказом № 83-с від 07.11.2022 Служби у права дітей Боярської міської ради малолітня ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , були взяті на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. 21.12.2022 наказом 8-жо "Про влаштування малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 до Приватної організації "Соціально - реабілітаційний центр (дитяче містечко) "Затишок" та наказом № 9-жо від 21.11.2022 року "Про влаштування малолітньої ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 " до Приватної організації "Соціально - реабілітаційний центр (дитяче містечко) "Затишок", місцезнаходження : Україна, Закарпатська область, Хустський район, село Пилипець, 343 було вирішено влаштувати малолітню ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 до вищезазначеного закладу.
Згідно повідомлення отриманого 03.02.2023 року за в.№ 01-09/27 Комунальною Установою "Центу надання соціальних послуг " Боярської міської ради на запит щодо доцільності повернення дітей до матері ОСОБА_6 , до Комунального закладу " Центру надання соціальних послуг Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області" від 10.01.2013 року № 01-10/11, про те, що ОСОБА_6 , не є отримувачем соціальних послуг в КЗ "Центру надання соціальних послуг Новопразької селищної ради". За результатами оцінки сім`ї встановлено, що ОСОБА_6 проживає разом із своїм співмешканцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та двома малолітніми дітьми ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Сім`я проживає б будинку батька співмешканця. Сім`я утримується за рахунок виплат матері на двох дітей до досягнення ними трьохрічного віку та тимчасових заробітків співмешканця.
З моменту відібрання та за весь час ОСОБА_6 та ОСОБА_1 не цікавились долею своїх малолітніх дітей, не комунікували з адміністрацією закладу.
14 вересня 2023 року прийнято рішення Виконавчим комітетом Боярської міської ради №11/96 "Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та надання висновку до суду щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ".
Пленум Верховного Суду України в постанові за № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зокрема п.п. 15, 16, роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
З поданих доказів вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 покладених на них батьківських обов`язків виховувати та утримувати своїх дітей не виконують протягом тривалого часу, не здійснюють жодних дій, спрямованих на їх виконання.
Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.
Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві.
Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків як позбавлення батьківських прав.
За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Як передбачено ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Стаття 164 СК України чітко встановлює перелік підстав позбавлення батьків батьківських прав. Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення батьківських прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях зазначав, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Як випливає з Рішення Європейського суду з прав людини справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року, при вирішенні прав про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав.
Згідно статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.
За роз`ясненнями п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р., позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
За змістом п. 16 вищевказаної Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
До суду відповідачі не надали жодного доказу або ж свої заперечення щодо недоцільності позбавлення їх батьківських прав та відсутності їх вини у невиконанні своїх обов`язків по догляду та вихованню малолітніх дітей, тому суд враховує лише ті докази, які містяться в матеріалах справи та вважає, що позивачем повністю доведено необхідність позбавлення відповідача батьківських прав щодо їх молодшої дитини, у зв`язку з невиконанням відповідачами своїх батьківських обов`язків. Неявка відповідачів в судові засідання також свідчить про її байдужість до долі дітей. Тому позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав підлягають до задоволення.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, яка позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей, та згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно зі ст. 182, 183 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
За ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
За таких обставин, суд також вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь дітей аліменти на їх утримання в розмірі по 1/6 частини на кожну дитину від всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття з кожного з батьків на відкритий рахунок дитини у відповідній банківській установі.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.
Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. 12-13, 81, 89, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд
Позов служби у справах дітей Боярської міської ради Фастівського району Київської області до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задоволити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , та ОСОБА_2 відносно дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 жовтня 2023 року, і до досягнення нею повноліття - на особистий рахунок дитини ОСОБА_10 , відкритий у АО «Державний ощадний банк України».
Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 жовтня 2023 року, і до досягнення нею повноліття - на особистий рахунок дитини ОСОБА_11 , відкритий у АО «Державний ощадний банк України».
Стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 жовтня 2023 року, і до досягнення нею повноліття - на особистий рахунок дитини ОСОБА_10 , відкритий у АО «Державний ощадний банк України».
Стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 жовтня 2023 року, і до досягнення нею повноліття - на особистий рахунок дитини ОСОБА_11 , відкритий у АО «Державний ощадний банк України».
Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 2 147,20 грн. (дві тисячі сто сорок сім грн. 20 коп.).

Стягнути ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 2 147,20 грн. (дві тисячі сто сорок сім грн. 20 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Інформація про позивача: служба у справах дітей Боярської міської ради Фастівського району Київської області, адреса: Київська область, Фастівський район, м.Боярка, вул. М.Грушевського, буд.39, .

Інформація про відповідача ОСОБА_2 , АДРЕСА_2

Інформація про відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 28 травня 2024 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ