Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2863/23
Провадження № 2/935/197/24
РІШЕННЯ

Іменем України

02 липня 2024 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Василенка Р.О., із секретарем Сьомак Л.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просять суд стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ за об`єктом, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 20 822,83 грн.

В обґрунтування позову вказує, що відповідач є побутовим споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 . У період з лютого 2021 року по липень 2023 року відповідачкою було спожито природний газ на загальну суму 20 822,83 грн., вартість якого залишилась неоплаченою споживачем. Вищевказаний об`єкт належить відповідачу на праві власності на підставі договору дарування частки житлового будинку за вказаною вище адресою від 26.05.2021 року № 3346.

Вказує, що ухвалою суду від 01.07.2023 у справі № 935/1656/23 постачальнику відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Зазначає, що позивач, як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його (природний газ) для власних потреб та відповідно Постанови КМУ № 867 від 19.10.2018 року «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» є постачальником, на якого покладені спеціальні обов`язки.

Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Вказує, що відповідач акцептувала договір, так як боржником була надана постачальнику заява-приєднання до умов договору постачання природного газу від 02.03.2021 року та відповідачем здійснювалося споживання природного газу.

Також вказує, що в період з 22.11.2020 по 26.12.2020 та з 16.02.2021 по 18.03.2021 відповідач була споживачем постачальника «останньої надії» та була включена до відповідного реєстру таких споживачів. Тому споживала газ за ціною тарифного плану «Надійний» для споживачів постачальника «останньої надії», яку зазначено у витягі з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку позивача.

Постачальник проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем газу.

Відповідач у період з лютого 2021 року до липня 2023 року несвоєчасно і в неповному розмірі здійснювала оплату за спожитий природний газ, у зв`язку із чим утворилась заборгованість перед ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" у сумі 20 822,83 грн.

Вказує, що у порядку досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідачки було направлено вимоги про сплату заборгованості за спожитий природний газ від 10.01.2023 та від 10.07.2023 року. Про розмір заборгованості відповідачка не заперечила та борг не сплатила, у зв`язку з чим позивач просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 надіслала до суду відзив у якому заперечила щодо позовних вимог. Вказує, що згідно з абз. 5 ч. 2 ст. 1 Закону України № 2479-1Х від 29.07.2022 «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» визначено, що протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, постачальнику природного газу забороняється здійснювати будь-які дії щодо примусу побутового споживача до оплати заборгованості (у тому числі включати заборгованість у рахунок на оплату, подавати судові позови, проводити стягнення заборгованості у примусовому порядку, вчиняти заходи з припинення газопостачання у зв?язку з наявністю заборгованості тощо), яка врегульовується відповідно до абзацу другого частини третьої статті 2 цього Закону.

Вказує, що в неї немає перед ТОВ «ГК «Нафтогаз України» боргу, оскільки вона не є споживачем послуг з постачання природного газу та не споживала і не споживає газ.

Доказів наявності між нею та позивачем цивільно-правових відносин не долучено. Вказує, що наявні підстави для закриття провадження у справі.

Представник позивача ТОВ "Газопостачальнакомпанія "НафтогазУкраїни" А.Петрова надіслала до суду відповідь на відзив у якому вказує, що посилання відповідача на абз. 5 ч.2 ст. 1 Закону України № 2479-1Х від 29.07.2022 «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» є недоцільним оскільки вказана позивачем норма закону не поширюється на правовідносини щодо стягнення заборгованості, яка є предметом розгляду даної справи.

Тобто визначена абз. 5 ч. 2 ст.1 Закону України № 2479-1Х від 29.07.2022 заборона стосується не всієї заборгованості, а тієї, яка визначена в абзаці другому частини третьої ст. 2 вказаного закону. А саме заборгованість побутових споживачів, що врегульовується згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу".

Також вказує, що хибним є твердження відповідача про те, що заборгованість за послуги природного газу компенсуються державою, оскільки заборгованість відповідача не обліковується як безнадійна чи сумнівна дебіторська заборгованість побутових споживачів.

Також вказали, що відповідачем на адресу товариства була направлена заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам від 02.03.2021р. та документ, який підтверджує право власності споживача на газифікований об?єкт. Отже, відповідач приєднався до умов договору шляхом заявочного приєднання.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується заявою-приєднання до умов договору постачання природного газу, яка підписана ОСОБА_1 02.03.2021 року за допомогою системи самообслуговування Приват 24. Міститься відмітка про перевірку електронного підпису на підтвердження її ідентифікації.

Відповідно до розрахунку фінансового стану за особовим рахунком № НОМЕР_1 ЕІС код №56XM12L00011008W слідує, що за споживачем ОСОБА_1 за період з лютого 2021 року до липня 2023 року за адресою споживання: АДРЕСА_1 , наявна заборгованість за споживання газу, яка становить 20 822,83 грн..

На підтвердження факту перебування споживача в реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» та реєстрі ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», надано інформацію щодо закріплення споживача з ЕІС-кодом 56XM12L00011008W в реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» та реєстрі споживачів ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», а також інформацію щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XM12L00011008W за період з 22.11.2020 по 23.11.2020 та з 16.02.2021 по 18.03.2021року.

Відповідно до договору дарування частки житлового будинку від 26 травня 2016 року слідує, що відповідач ОСОБА_1 є власником 47/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 17.07.2023 року ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості за спожитий природний газ.

10.01.2023 року та 10.07.2023 року ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на адресу відповідача направлялися вимоги про сплату заборгованості за спожитий газ.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1ст. 509 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Зі змісту положень ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», абзацу 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» та п. 2,3 розділу ІІІ «Правил постачання природного газу», затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496 вбачається, що постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку, умови якого є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Такий договір укладається з урахуванням положень статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному вебсайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

На письмову вимогу побутового споживача постачальник зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення безкоштовно надати побутовому споживачу підписану уповноваженою особою постачальника письмову форму договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Пунктом 32 розділу ІІІ Правил № 2496 зокрема передбачено, що побутовий споживач природного газу зобов`язаний: укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідач у відзиві вказує, що не споживачем послуг з постачання природного газу та не укладала з ТОВ «Газопостачальна Компанія «НафтогазУкраїни» будь-яких договорів.

В той же час суд враховує, що відповідно Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу та/або факт фактичного споживання природного газу.

Відповідно до п. 11 розділу ІІІ «Правил постачання природного газу», затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496 для укладення договору постачання природного газу побутові споживачі разом із заявою-приєднанням до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам пред`являють постачальнику оригінали таких документів: документи, якими визначено право власності чи користування на об`єкт (приміщення); документ, що посвідчує особу споживача (для громадян України - паспорт громадянина України, у тому числі ID-карта, або тимчасове посвідчення громадянина України; для іноземців та осіб без громадянства - національний паспорт або документ, що його замінює), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті, - серія та номер паспорта); належним чином оформлена довіреність на представника побутового споживача, уповноваженого представляти його інтереси під час процедури укладання договору на постачання природного газу (за необхідності).

Постачальник природного газу, крім постачальників із спеціальними обов`язками, для укладення договору постачання природного газу має право додатково вимагати інші документи, перелік яких визначений на сайті такого постачальника.

Вказано, що побутові споживачі мають право надавати інформацію та документи для цілей цього пункту у вигляді електронних документів із обов`язковою ідентифікацією та автентифікацією побутового споживача відповідно до законодавства про електронний документообіг та використання електронних документів. Передача інформації та документів здійснюється за допомогою інформаційних (автоматизованих) систем постачальника та/або засобами електронної пошти на адресу постачальника, яка зазначена на його сайті.

Так в наданій ТОВ «Газопостачальна Компанія «НафтогазУкраїни» заяві- приєднання до умов договору постачання природного газу міститься відмітка про її підпис через систему самообслуговування Приват24, а також містяться відомості про перевірку електронного підпису ОСОБА_1 на підтвердження електронної ідентифікації та підпису відповідача.

Крім того в період з 22.11.2020 по 26.12.2020 та з 16.02.2021 по 18.03.2021 відповідач була споживачем постачальника «останньої надії» та була включена до відповідного реєстру таких споживачів.

Так відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Таким чином, відповідно до норм чинного законодавства, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України, розглядаючи справу №6-2951цс15 (постанова від 20.04.2016), а саме: «...споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі».

При цьому на підтвердження виникнення у споживача заборгованості у сумі 20 822,83 грн. позивачем надано довідку про фінансовий з відомостями про часткову оплату вартості спожитого природного газу як споживача послуг з постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 . А саме як вказано у долученій довідці відповідачем сплачувалося у лютому 2022 року 669,45 грн. у листопаді 2022 року 800 грн., у грудні 2022 року у розмірі 1300 грн.

Таким чином, відповідач скористалася наданими послугами та підписавши заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутового споживача, приєдналася до публічного договору постачання природного газу в якості побутового споживача за адресою: АДРЕСА_1 . Але всупереч визначеним законом та умовами договору обов`язкам, свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконувала, не в повному обсязі сплачувала нараховані суми за поставлений природний газ у встановлені строки, внаслідок чого має заборгованість перед позивачем. Будь-яких заперечень щодо розміру такої заборгованості, квитанцій про оплату наданих послуг в повному обсязі чи здійснення часткових оплат, відповідач не надала.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідач не в повному обсязі сплачувала нараховані суми за поставлений природний газ у встановлені строки, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 20 822,83 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Щодо доводів відповідача щодо того, що Закон України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» забороняє подавати подібні позови, та про наявність підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору, то суд вважає їх необґрунтованими у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закон України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, постачальнику природного газу забороняється здійснювати будь-які дії щодо примусу побутового споживача до оплати заборгованості (у тому числі включати заборгованість у рахунок на оплату, подавати судові позови, проводити стягнення заборгованості у примусовому порядку, вчиняти заходи з припинення газопостачання у зв`язку з наявністю заборгованості тощо), яка врегульовується відповідно до абзацу другого частини третьої статті 2 цього Закону.

Таким чином відповідна заборона стосується не всієї заборгованості, а тієї, яка визначена в абзаці другому частини третьої ст. 2 вказаного закону.

А саме заборгованість побутових споживачів, що врегульовується згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу». Отже визначена в Законі України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» не поширюється на спірні правовідносини.

На підставі викладеного вище суд дійшов дійшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» підлягають задоволенню у повному обсязі тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість у розмірі 20 822,83 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2684 грн. 00 коп.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. ст. ст. 509, 526, 527, 530, 626, 629, 633, 634, 714, 901, 903 ЦК України та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265-268, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», , заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 20 822 (двадцять тисяч вісімсот двадцять дві) грн. 83 коп. та судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Позивач: ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», , місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд.1

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО