Справа № 761/4556/24
Провадження № 2/761/5517/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Савицький О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

05.02.2024 р. ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання та використання платіжної картки № 200298076 від 25.06.2015 р. (далі - кредитний договір) у загальній сумі 66803,89 грн та витрати по сплаті судового збору.

Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 25.06.2015 р. між відповідачем та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено кредитний договір № 200298076, відповідно до умов якого (на умовах повернення, платності, строковості) банк надав позичальнику у користування кредитні кошти з бажаним кредитним лімітом - 25750,00 грн; максимальна ставка по ліміту 58,80 % річних; строк кредиту - 12 місяців. 20.07.2020 р. позивачем було набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону). В той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. Станом на 05.02.2024 р. загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 66803,89 грн, з яких: 14057,82 грн - заборгованість за кредитом; 29464,55 грн - заборгованість за процентами; три проценти процентів - 3920,36 грн; інфляційні втрати - 19361,16 грн. З огляду на те, що відповідач не виконує зобов`язання за кредитним договором і має прострочену заборгованість за кредитним договором, позивач вимушений був звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Крім того, представником позивача заявлено вимогу про поновлення строку позовної давності.

Ухвалою від 26.03.2024 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача, у якому останній виклав заперечення проти позову та просив суд відмовити у його задоволенні. Також у своєму відзиві представником відповідача викладено заяву про застосування до вимог позивача строку позовної давності.

Разом з тим, у встановлений в ухвалі строк позивач відповідь на відзив до суду не подав.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 25.06.2015 р. між відповідачем та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено кредитний договір № 200298076, відповідно до умов якого (на умовах повернення, платності, строковості) банк надав позичальнику у користування кредитні кошти з бажаним кредитним лімітом - 25750,00 грн; максимальна ставка по ліміту 58,80 % річних; строк кредиту - 12 місяців.

20.07.2020 р. між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір № 7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк ПАТ «Банк Михайлівський» відступає новому кредитору ТОВ «Діджи Фінанс» належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього договору, далі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, що підтверджується копією вказаного договору.

Відповідно до витягу із Додатку № 1 до договору факторингу, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором № 200298076 від 25.06.2015, який був укладений між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем.

Представник позивача посилається на те, що заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 43522,37 грн, з яких: 14057,82 грн - заборгованість за кредитом; 29464,55 грн - заборгованість за процентами. Крім того, за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання три проценти процентів річних складають 3920,36 грн, а інфляційні втрати - 19361,16 грн.

В порядку ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 526 ЦК передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

20.07.2020 р. ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071, проведеного 15.06.2020 р., що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 р. у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за зазначеним кредитним договором.

За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з ч.2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч.1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Отже, позивач обґрунтовано вимагає виконання відповідачем взятого на себе зобов`язання, яке виникло на підставі кредитного договору.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність, це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з заявою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлена ст. 257 ЦК України і становить три роки.

За змістом ч.2 ст. 259 ЦК України, строк позовної давності може бути збільшений за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 р. передбачено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. А відповідно до ч.4 вказаної статті, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з ч.5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Представник позивача у позовній заяві просить суд визнати причини пропуску строку позовної давності поважними, обґрунтовує їх та наполягає на задоволенні позову.

Так, представник позивача вказує, що причини пропуску строку позовної давності є обґрунтованими та строк позовної давності останнім було пропущено виключно з поважних причин, оскільки, 25.06.2015 р. між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем було укладено кредитний договір № 200298076. 20.07.2020 р. ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020 р., укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071, проведеного 15.06.2020 р., що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 р. у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», у тому числі і за зазначеним кредитним договором. В свою чергу, приналежність права вимоги за вищевказаними кредитними договорами було предметом спору у справі № 910/11298/16 та саме наявність тривалого судового процесу щодо приналежності права вимоги кредитору призвело до спливу встановленого законодавством загального строку позовної давності. Крім того, оригінали документів, а саме кредитних договорів, щодо яких право вимоги відступлено на підставі договору від 20.07.2020 р. були отримані позивачем лише на початку 2023 року. Саме фактична відсутність документів, які стосуються угоди щодо кредитування унеможливлювали реалізацію прав позивача на звернення до суду за захистом своїх власних інтересів. Також, представник позивача наголосив на продовження під час карантину строків загальної і спеціальної давності та введенні воєнного стану на території України. Вказана сукупність зазначених підстав свідчить про об`єктивність пропуску позивачем належного строку для звернення до суду з позовною заявою, а тому вказаний строк підлягає поновленню.

Однак суд враховує, що умовами договору, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем 25.06.2015 р. був погоджений строк виконання зобов`язання (строк кредиту) - 12 місяців. Тобто, кредитор після закінчення строку виконання зобов`язання у разі наявності заборгованості за кредитним договором, набув право звернення до суду з позовом про стягнення всієї суми боргу. Позивач, як правонаступник ПАТ «Банк Михайлівський», звернувся до суду лише 05.02.2024 р., тобто після закінчення визначеного законом трирічного строку позовної давності. Передача прав вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем, новому кредитору не перериває строки позовної давності.

Згідно до ч.4 ст. 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові ВП ВС від 13.02.2019 р. у справі № 826/13768/16 визначено, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. ЄСПЛ зауважує аналогічне.

«Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людині основоположних свобод від 04.11.1950 р. передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли б бути ущемлені у разі, якщо було б передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20.09.2011 р. («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, пункт 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22.10.1996 р. («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, пункт 51)», - йдеться у постанові.

Правовідносини між позивачем та банком, з яким відповідач уклав кредитний договір, не можуть впливати на правову визначеність останнього та його законного права уникнути відповідальності в суді за вчинення порушення в зобов`язанні, мати гарантоване право своєчасно нести відповідальність, тобто в межах передбаченого законом строку.

Відтак зобов`язання між сторонами набуває форми натурального, за яким приймається лише добровільне виконання стороною договору.

Інтереси/права відповідача не можуть бути залежними від спірних правовідносин між ТОВ «Діджи Фінанс» та ПАТ «Банк Михайлівський».

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про поновлення строку позовної давності, оскільки представником позивача не доведено, а судом не встановлено поважності причин пропуску такого строку на звернення до суду з даним позовом.

Крім того, посилання представника позивача на дію карантину, воєнний стан, як обумовлену законодавством можливість несвоєчасного застосування вимог загальної позовної давності, судом не приймаються до уваги, оскільки строк позовної давності сплив ще до дати запровадження карантину та відповідно дати введення воєнного стану.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, не підлягає задоволенню у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: