Справа № 226/903/24
Провадження № 2/226/266/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Петуніна І. В.,

за участю секретаря Кудрявцевої Н. С.,

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача: ОСОБА_2 ,

відповідач: ОСОБА_3 ,

третя особа: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Мирнограді Покровського р-ну Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про встановлення факту не прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту не прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилась спадщина на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Інші 3/4 частини квартири належать по 1/4 частині позивачу, їх сину ОСОБА_4 та їх доньці ОСОБА_3 . ОСОБА_5 заповіт на своє майно не складав, позивач та їх діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 . Позивач та відповідач, на момент смерті ОСОБА_5 , були зареєстровані разом з ним за адресою спадкового майна. У встановлений законом шестимісячний строк позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до нотаріуса з такою заявою не звертались, ОСОБА_3 за адресою реєстрації на час відкриття спадщини, не мешкала. На звернення позивача до Мирноградської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, своєю постановою від 20.03.2024 нотаріус їй відмовив через те, що на момент відкриття спадщини разом зі спадкодавцем були зареєстровані, крім позивача також їх донька ОСОБА_3 . Просила визнати той факт, що ОСОБА_3 на момент смерті не проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 та не прийняла спадщину після його смерті.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Позивач та її представник до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у порядку, передбаченому ЦПК України, надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі, позивач на задоволенні позовних вимог наполягала, не заперечувала проти розгляду справи заочно, її представник підтримав позовні вимоги.

Відповідач до судового засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у порядку, передбаченому ЦПК України, надала суду заяву з проханням справу розглянути без її участі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Третя особа до судового засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлений у порядку, передбаченому ЦПК України, надав суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, підтримав вимоги позовної заяви.

Інших клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

08.04.2024 року на підставі ухвали судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 11.00 год. 06.05.2024, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, третій особі пояснення (заперечення).

На підставі ухвали суду від 06.05.2024 закінчено підготовку справи до судового розгляду та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні об 11.00 год. 03.06.2024.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 13).

На підставі свідоцтва про право власності від 30.11.2006, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 по 1/4 частці квартири кожному (а. с. 10).

На момент смерті ОСОБА_5 1959 р. н. в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 26.02.1985 була зареєстрована його дружина ОСОБА_1 1961 р. н., їх донька ОСОБА_3 1991 р. н., яка з січня 2013 року фактично за місцем реєстрації не мешкає та їх онук ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 11, 12, 14, 15, 16).

Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.03.2024 року ОСОБА_1 , на її заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , було відмовлено з причини реєстрації на момент смерті спадкодавця за однією адресою з ним їх доньки ОСОБА_3 , яка є спадкоємицею першої черги за законом (а. с. 9).

На майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.02.2024 відкрита спадкова справа за заявою дружини померлого ОСОБА_1 , заповіти від його імені не посвідчувались. Інших заяв не було (а. с. 45, 46, 47-48).

V. Оцінка суду

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно з вимогами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), частина 3 статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця. Державна реєстрації особи у будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації.

З наданих суду матеріалів вбачається, що донька спадкодавця ОСОБА_3 фактично не приймала спадщину після смерті свого батька, оскільки вона на момент смерті не мешкала разом з ним за однією адресою.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні, що зазначено в положеннях абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», в якому передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Проаналізувавши докази у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 328, 392, 1216, 1218, 1268, 1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10-13, 259, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 до ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП невідомий, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , третя особа: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , про встановлення факту не прийняття спадщини, задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 на час відкриття спадщини постійно не проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 08.07.2024.

Суддя І. В. Петунін