Справа №487/9491/23
Провадження №2/487/1072/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

01.07.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання - Беспалько А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи - служби у справах дітей Миколаївської міської ради, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особі - служби у справах дітей Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивував тим, що з 2021 року в його родині проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого батьки відмовились забрати з пологового будинку та якому було надано статус дитини позбавленого батьківського піклування. Рішенням виконкому Миколаївської ради від 10.11.2021 дружину позивача ОСОБА_6 було призначено опікуном малолітнього дитини, а після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном дитини Рішенням виконкому Миколаївської ради від 12.07.2023 призначено позивача. Батьки дитини ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та його близькі родичі весь цей час не цікавляться долею дитини, з приводу повернення дитини до їхньої родини не зверталися, не займають вихованням сина, його фізичним та духовним розвитком, не підтримують з дитиною зв`язок, взагалі нехтують своїми батьківськими обов`язками та самоусунулись від виховання сина.

Ухвалою від 27.12.2023 прийнято до провадження та відкрите провадження по справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, залучено до участі у справі як третю особу - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради та витребувані докази.

06.03.2024 позивач подав до суду заяву про долучення доказів.

01.05.2024 до суду надійшов висновок органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав.

07.05.2024 позивач подав до суду заяву про долучення доказів

Ухвалою від 09.05.2024 закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

28.06.2024 представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її та позивача відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про задоволення позову.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзиву та заяви про розгляд справи за їхньою відсутністю суду не надали.

Представник третіх осіб судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання повторно не з`явилися та позивач і його представник проти такого вирішення справи не заперечували.

Суд, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України).

Згідно пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги.

Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини.

Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

У відповідності до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейський суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Савіни проти України», яке 18 березня 2009 року набуло статусу остаточного, вказав, в тому числі, на необхідності з`ясовувати, чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів; чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини; чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження та чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки; чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я; чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки); чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 6 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За правилами ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 та його батьками вказані: батьком - ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 07.10.2021 Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), актовий запис №660.

Згідно заяви батьків про відмову забрати дитину з пологового будинку, складену 06.09.2021 ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у присутності юриста, психолога, лікуючого лікаря та директора КНП ММР «Пологовий будинок №3», також педагога соціального відділу соціальної роботи, батьки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відмовились забрати свою дитину (хлопчика, народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з Пологового будинку №3 , у зв`язку з тим, що мають двох малолітніх дітей, не працюють та не мають коштів та бажання виховувати ще одну дитину.

Відповідно до Акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки відмовилися забрати з пологового будинку від 07.09.2021, складеного завідуючим відділенням новонароджених, завідуючого акушерського відділення, у присутності працівника органів внутрішніх справ України - Заводського ВП ГУНП, головного спеціаліста служби у справах дітей адміністрації Заводського району, педагога соціального відділу соціальної роботи, директором та працівниками КНП ММР «Пологовий будинок №3», ІНФОРМАЦІЯ_1 народився хлопчик, батьки якого ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відмовились забрати свою дитину (хлопчика, народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з Пологового будинку №3 .

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1050 від 27.10.2021 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статусу дитини позбавленої батьківського піклування.

Наказом №65 від 12.06.2023, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово влаштовано у родину ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , до прийняття рішення про його влаштування.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №483 від 28.06.2023, було припинено опіку ОСОБА_6 над дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку зі смертю ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та Рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1157 від 10.11.2021 «Про встановлення опіки над дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », визнати таким, що втратило чинність.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №522 від 12.07.2023, було встановлено опіку над ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його опікуном призначено ОСОБА_1 .

Згідно акту обстеження умов проживання від 25.10.2023, складеного заступником начальника служби у справах дітей Миколаївської міської ради Хіжняк Т. та головним спеціалістом служби ОСОБА_7 , за місцем проживання ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 , також проживають ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , стан квартири задовільний, є кімната, де створені усі необхідні умови для проживання дитини.

Відповідно до довідок ТОВ «НВТ міжнародні перевезення», ОСОБА_1 з 14.06.2021 працевлаштований на підставі трудового договору до вказаного товариства на посаді водія вантажівки, на невизначений термін та має постійний офіційний дохід .

Відповідачі, як встановлено органом опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради, зв`язок з дитиною не підтримують, не цікавляться її розвитком, станом здоров`я, свідомо нехтують виконанням своїх батьківських обов`язків.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав, від 01.05.2024 за №5330/02.02.01-22/03/020/24, орган опіки і піклування виконкому Миколаївської міської ради, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 і ОСОБА_2 батьківських прав відносно їхнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, згідно заяви ОСОБА_3 від 01.05.2024, останній не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підпис якого посвідчено державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Боровицькою О.М., зареєстрованої в реєстрі за №5-207.

Згідно заяви ОСОБА_2 від 07.05.2024, остання не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підпис якої посвідчено державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Боровицькою О.М., зареєстрованої в реєстрі за №5-213.

Викладені обставини свідчать про свідоме ухилення відповідачів від виховання, утримання свого малолітнього сина та небажання виконувати свої батьківські обов`язки.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачі, тривалий час свідомо не піклуються про свого малолітнього сина, не забезпечують його фізичний та духовний розвиток, не стежать за його здоров`ям, не спілкуються з дитиною, не виявляють інтересу до його внутрішнього світу, фактично самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, тому, в інтересах дитини, існують правові підстави для задоволення позовних вимог і позбавлення ОСОБА_3 і ОСОБА_2 батьківських прав відносно їхнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач суд про розподіл судових витрат не просив.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 263-265, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи - служби у справах дітей Миколаївської міської ради, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 і ОСОБА_3 батьківських прав відносно їхньої малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5

треті особи - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, , місце знаходження: м. Миколаїв вул. Адміральська, 20.

служба у справах дітей Миколаївської міської ради, місце знаходження: м. Миколаїв вул. Адміральська, 20.

Суддя: С.М. Афоніна