Справа № 541/571/24
Номер провадження 2/541/769/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 червня 2024 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Городівського О.А.

за участю секретаря судових засідань Калініченко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

установив:

19 лютого 2024 року представник ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою.

Представник позивача на підтвердження позовних вимог вказав, що 29.06.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 4391778 в електронній формі строком на 30 днів зі сплатою відсотків. В подальшому на підставі договору факторингу № 17.01/23-Ф від 17.01.2023 права кредитора у зобов`язанні перейшли до ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна». Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 09.02.2024 утворилася заборгованість 36734,63 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 11199,70 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом 25534,93 грн. Представник позивача просив стягнути на користь позивача заборгованість за договором та судові витрати.

Заочним рішенням Миргородського міськрайонного суду від 01 квітня 2024 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором № 4391778 від 29.06.2021 у розмірі 36734гривні 63 копійки та судові витрати у розмірі 12422 гривні 40 копійок, які складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу - 10000,00 грн.

07 травня 2024 року представник відповідача, адвокат Акрітов К.К. звернувся до Миргородського міськрайонного суду із заявою про перегляд заочного рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 квітня 2024 року. Вказував, що судом при винесенні рішення не було взято до уваги той факт, що відповідач не має постійного доходу, тому зважаючи на його матеріальний стан, сума зазначена у рішенні суду є непосильною. Розмір відсотків більш ніж у два рази перевищує розмір заборгованості за кредитним договором. За весь час користування кредитом, ним було сплачено позивачу 23071,01 грн, що перевищує розмір отриманих коштів на 6000 гри. Вважав, що вимога про стягнення ще додатково 49176,80 грн є несправедливою та надмірною, оскільки, загалом сума виплат, які він має здійснити в такому випадку, понад як в 4 рази перевищує ту суму, яка була отримана. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем не надані суду жодних первинних документів (їх засвідчених копій), які б могли б підтвердити факт видачі кредиту, правильність нарахування процентів, правильність зарахування внесених відповідачкою платежів та наявну суму заборгованості на заявлену дату. Позивачем не надано належним чином оформлених виписок про стан рахунків позичальника, даних балансу, меморіальних ордерів, квитанцій будь-які інші первинні документи. Повідомлення про відступлення права вимоги він не отримував, а отже ТОВ « Фінансова компанія» Фінтраст Україна» не може бути належним позивачем у справі. Він не був інформований про заміну сторону зобов`язання та про наявність боргу у сумі 36734 гри. 40 коп. Також вважав, що витрати на правову допомогу є завищеними та не конкретизованими, оскільки поданий позов є абсолютно шаблонним, і не потребує значних витрат часу на його складання, і заявлена сума витрат у розмірі 10 000 грн є неспівмірною, тому вона підлягає зменшенню.

Ухвалою суду від 23 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Миргородського міськрайонного суду від 01 квітня 2024 року задоволено. Заочне рішення Миргородського міськрайонного суду від 01 квітня 2024 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій заяві просив провести розгляд справи без його участі (а.с. 132).

Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник, адвокат Акрітов К.К. направив заяву, просив проводити розгляд справи у його відсутність та відсутність відповідача (а.с. 133).

В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 29.06.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 4391778 (а.с. 9-13).

Договір було укладено в електронному вигляді шляхом виконання відповідачем певних дій, які свідчать про укладення кредитного договору.

Згідно умов договору кредитор надав відповідачу кредит в сумі 17000,00 грн. строком на 30 днів, дата повернення кредиту 29.07.2021 (п. 1.4. Договору).

Сторонами погоджено розмір відсотків (п.п.1.7.1-1.7.2 Договору).

Факт перерахування грошових коштів за договором в розмірі 17000,00 грн. відповідачу ОСОБА_1 підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» про успішне виконання транзакції поповнення картки НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_1 на суму 17000 грн., номер транзакції 960996581 (а.с.41).

За умовами кредитного договору, а саме п. 4.3.1 Договору передбачено право кредитора застосування автопролонгації договору в разі не сплати Позичальником заборгованості до закінчення строку дії договору.

Згідно розрахунку позивача станом на 09.02.2024 заборгованість відповідача по договору складає 36734,63 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 11199,70 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом 25534,93 грн. (а.с. 26-40).

17.01.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 17.01/23-Ф, згідно якого ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» права кредитора, зокрема і по кредитному договору № 4391778, де боржником є ОСОБА_1 (а.с.57-61).

Відповідача на електронну адресу було повідомлено про укладення договору факторингу № 17.01/23-Ф, згідно якого ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» права кредитора, зокрема і по кредитному договору № 4391778 (а.с.63).

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

У відповідності до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно положень статей 3, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч.ч.1-2 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.

Згідно частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» (у редакції, що була чинною на день виникнення спірних правовідносин) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону).

Стаття 12 Закону «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним підчас реєстрації у його системі, та додається(приєднується)до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт12частини першої статті 3 Закону №675-VIII).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем була прийнята пропозиція (оферта) укласти електронний кредитний договір шляхом заповнення заявки з накладенням електронного підпису.

Такі дії сторін відповідають приписам статей 6, 627, 1046, 1047, 1054 ЦК України, статей 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію» та свідчать про укладення кредитного договору з дотриманням встановленої Законом форми правочину.

Судом встановлено, що сторони узгодили розмір кредиту, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Нарахування відсотків здійснювалось у відповідності до умов Договору про надання споживчого кредиту № 4391778 від 29.06.2021 та паспорту споживчого кредиту.

З огляду на настання обумовленого сторонами строку, відповідач мав повернути кредит, але взятих на себе зобов`язань не виконав. У зв`язку з невиконання позичальником своїх зобов`язань по договору, позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Позивачем додатково заявлена вимога про здійснення розподілу судових витрат.

Позивач повідомив про наявність судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Витрати зі сплати судового збору підтверджуються копією платіжної інструкції від 13.02.2024 на суму 2422,40 грн. (а.с.8).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із повним задоволенням позову, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню документально підтверджених витрат, понесених у зв`язку зі сплатою судового збору, у розмірі 2422,40 грн.

Вирішуючи, питання щодо розподілу витрат на правову допомогу, суд керується положеннями ст. 137 ЦПК України.

У відповідності до ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: а) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; б) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.ч. 4,5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду України від 19.02.2020 справа № 755/9215/15-ц.

До матеріалів справи позивачем долучено договір про надання правової допомоги від 10.07.2023, укладеного між адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем та ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна», рахунок на оплату по замовленню з переліком наданих послуг від 09.02.2024, звіт про надання правової допомоги від 09.02.2024, платіжну інструкцію № 3353 від 13.02.2024 (а.с.63 зворот, 72-74).

Враховуючи заперечення відповідача щодо розміру правничої допомоги, на переконання суду обсяг наданих послуг неспівмірний із складністю справи, яка є типовою та незначної складності, та часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тому розмір витрат на правову допомогу підлягає зменшенню.

Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню документально підтверджені витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13; 81; 62; 137, 141; 258; 264; 265, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» (вул. Загородня, 15, оф 118/2, м. Київ, 03150, ) заборгованість за кредитним договором № 4391778 від 29.06.2021 у розмірі 36734 (тридцять шість тисяч сімсот тридцять чотири) гривні 63 копійки, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 11199,70 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом 25534,93 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» судові витрати у розмірі 7422 (сім тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, які складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу 5000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту.

Повне судове рішення складено 01 липня 2024 року.

Суддя О. А. Городівський