РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 621/83/23

Провадження № 2/621/53/24

03 липня 2024 року м. Зміїв Харківська область

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого суддя В. Філіп`єва,

за участю секретаря судового засідання А. Бабич,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство "ТАСКОМБАНК",

представник позивача - А. Ємчук, (не з`явився)

відповідач ОСОБА_1 , (не з`явилася)

представник відповідача - О. Браславська, (не з`явилася)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності учасників цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" А.Ємчук звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 8612346_RESTRUCT від 12.11.2020 року в загальному розмірі 186244 грн 10 коп.; та суму сплаченого судового збору в розмірі 2684,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 12.11.2020 року між ПАТ "ТАСКОМБАНК", поточне найменування та організаційно-правова форма якого AT "ТАСКОМБАНК", та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Заяву-договір № 8612346_RESTRUCT про надання кредиту для рефінансування існуючої кредитної заборгованості за іншими кредитами в AT "ТАСКОМБАНК". Згідно п.2 Кредитного договору, його підписанням відповідач акцептував Публічну пропозицію АТ "ТАСКОМБАНК", яка розміщена на веб-сайті Банку: https//tascombank.com.ua, на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та беззастережно приєднався до цього Договору. Також відповідач зобов`язався повертати наданий кредит щомісячно згідно графіку платежів, зазначеного у Додатку 1 до Кредитного договору, який є його невід`ємною частиною. Предметом даного Кредитного договору є надання позивачем позичальнику грошових коштів у сумі кредиту в розмірі 132 462 гривні 79 коп.; строком дії 48 місяців; з цільовим призначенням - на рефінансування існуючої кредитної заборгованості в АТ"ТАСКОМБАНК". Сторонами узгоджено процентну ставку в розмірі 0,001 % - річних та 2,90 % від суми кредиту- щомісячна комісія. Відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконував, погашення заборгованості не здійснював, і станом на 15.11.2022 року заборгованість відповідача за Кредитним договором №8612346_RESTRUCT від 12.11.2020 року становить 186 244 грн 10 коп., з якої 132 462 грн 79 коп складає заборгованість по тілу кредиту; 1 грн. 43 коп. - заборгованість по процентах; 53 779 грн 88 коп. - заборгованість по комісії. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також сплачений судовий збір в розмірі 2684,00 гривень (а. с. 1-6).

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 19.01.2023 року позовну заяву Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників в судове засідання.

16.02.2023 року від представника відповідача О. Браславської до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги АТ "ТАСКОМБАНК" відповідачем не визнаються, оскільки умови договору про нарахування щомісячної комісії є нікчемними. Так, в пункті 2.1 Заяви-договору № 8612346_RESTRUKT про надання кредиту зазначено, що І. Мєх акцептує публічну пропозицію АТ "ТАСКОМБАНК" на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, в якій не зазначено необхідність сплати комісії за обслуговування кредиту. З вказаною публічною пропозицією ОСОБА_2 ознайомлена не була та її не підписувала. Діюче законодавство України та судова практика підтверджує право банку встановлювати комісію за розрахунково-касове обслуговування. Встановивши у кредитному договорі сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту в розмірі 2,90 % від суми кредиту, що складає 3841 грн 42 коп. щомісячно, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику, а розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорюванні умови кредитного договору є несправедливими. В зв`язку з викладеним просить відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

01.03.2023 року від представника позивача ОСОБА_3 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що твердження відповідача, викладені у відзиві є такими, що не відповідають реальному стану відносин за Кредитним договором. Щодо тверджень відповідача про нікчемність умов Кредитного договору згідно яких передбачено нарахування комісії з обслуговування кредиту слід зазначити, що Кредитним договором передбачено нарахування 2,90% комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а не за "обслуговування кредиту". Право банку при споживчому кредитуванні включати до переліку загальних витрат споживача комісію за обслуговування кредитної заборгованості передбачено абзацом другим ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування", в якій зокрема зазначено: до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення, тощо. Отже, підстав для визнання пунктів Договору про нарахування комісії нікчемними, немає, в зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та позивач просить їх задовольнити. (а. с. 52-54).

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Представник позивача ОСОБА_3 у позовній заяві просив судовий розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених вище

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача О. Браславська, які належним чином повідомлялися про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

Наслідки неявки учасника справи визначені статтею 223 ЦПК України, за змістом якої, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України» Суд наголосив, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя насамперед покладається на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка сторони. Сторони самостійно повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі матеріалів, наявних в цивільній справі.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне:

Повноваження позивача щодо надання банківських послуг кредитування підтверджуються відомостями, що містяться у Статуті Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК", затвердженому Загальними зборами акціонерів АТ "ТАСКОМБАНК" від 24.04.2019 року, Банківською ліцензією № 84 від 25.10.2011 року виданою ПАТ "ТАСкомбанк" (а. с. 26-34).

12 листопада 2020 року відповідачем ОСОБА_1 було підписано Заяву Договір про надання кредиту №8612346_RESTRUKT в рамках продукту «Врегулювання кредитної заборгованості» у розмірі 132 462 грн 79 коп., на строк 48 місяців. Розмір річних процентів 0,001%. Розмір комісії 2,90 % на місяць. Цільове призначення кредиту для погашення заборгованості за договором кредиту від 08.07.2018 року.

Додатком 1 до вказаної заяви є Детальний розпис складових загальної вартості кредиту та графік платежів, за яким з листопада 2021 по 10 травня 2022 року відповідач мала сплачувати виключно комісію за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 3841,42 грн щомісячно, а з 10.05.2022 року разом з виплатою за комісією відповідач зобов`язана сплачувати щомісячну виплату за кредитом в сумі 3153,89 грн (а.с. 8-11).

Згідно розрахунку та Виписки по особовому рахунку, наданих позивачем, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором №8612346_RESTRUKT від 12.11.2020 року належним чином не виконала, в зв`язку з чим станом на 15.11.2022 року її заборгованість перед АТ "ТАСКОМБАНК" складає 186 244 грн 10 коп., з яких заборгованість по тілу кредиту складає 132 462 грн 79 коп., заборгованість за процентами 1 грн 43 коп., заборгованість по комісії 53 779 грн 88 коп. (а. с. 16-17, 18-24).

Відповідно до Повідомлення-Вимоги №15065/70.2.2 від 02.09.2022 року АТ"ТАСКОМБАНК" повідомило відповідача ОСОБА_1 про необхідність погашення кредитної заборгованості, (а.с. 25).

Доказів здійснення будь-яких платежів в рахунок погашення заборгованості за укладеним Договором відповідачем ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, надані до матеріалів справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За загальним правилом, встановленим статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Одним з видів зобов`язання є договір, вимоги до укладення якого встановлені главою 52 Цивільного кодексу України.

Так, за змістом положень статей 626-628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 631 Цивільного кодексу України, договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень §2 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. (ч.1, ч.3 статті 1054 ЦК України)

Законом України «Про споживче кредитування» врегульовано відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті. (ч.1 статі 3 Закону).

Згідно ч.2 статті 8 цього Закону, до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Згідно ч.5, ч.6 статті 12 Закону, умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом.

Таким чином, заперечення представника відповідача щодо неправомірності включення позивачем до складу заборгованості нарахування щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,9% є безпідставними, оскільки такий вид винагороди не суперечить вище наведеним нормам Закону України «Про споживче кредитування», і був узгоджений із відповідачем, про що свідчить особистий підпис І.Мєх на Заяві-Договорі від 12.11.2020 року.

Разом з тим, відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до положень ч.1 статті 653 Цивільного кодексу України, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Згідно ч.1 статті 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до ч.2 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що між сторонами по справі виникли договірні зобов`язання стосовно реструктуризації раніше існуючої заборгованості відповідача ОСОБА_2 перед позивачем АТ «Таскомбанк» в сумі 132 462 грн 79 коп, яку відповідач зобов`язувалася погасити рівними частинами протягом 48 місяців строку дії договору, тобто до листопада 2024 року, сплачуючи при цьому щомісячну комісію в розмірі 2,9% від суми кредиту за обслуговування кредитної заборгованості.

Однак внаслідок порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач 16.01.2023 року звернувся до суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 всієї суми заборгованості, тобто на підставі ч.2 статті 1050 Цивільного кодексу України, вимагає достроково повернути позику, тим самим змінивши раніше узгоджений сторонами строк дії договору моментом вимоги 16.01.2023 року

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 28.03.2018 (справа № 444/9519/12), від 13.06.2018 (справа № 548/981/15-ц) неодноразово зазначала, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється. Права та інтереси кредитора в охоронних правовідносинах забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України.

Виходячи зі змісту вказаних правових позицій, з моменту пред`явлення позову до суду право позивача отримувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,9% припиняється,

Тому позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 132 462 гривні 79 коп, а також комісії за обслуговування кредитної заборгованості за 14 місяців станом на 12.11.2022 року в розмірі 53 779 грн 88 коп, що є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статями 12, 13, 76-82, 89, 274-279, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" заборгованість за кредитним договором від 12.11.2020 року в розмірі 186 244 (сто вісімдесят шість тисяч двісті сорок чотири) грн 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" суму сплаченого судового збору в розмірі 2 684,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство "ТАСКОМБАНК", , юридична адреса: вул.С. Петлюри, буд. 30, м.Київ, 01032,

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

Повне рішення складено 03.07.2024 року.

Суддя В. Філіп`єва