КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року місто Київ.

Справа №753/940/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/12086/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Немировської О.В.

за участю секретаря судового засідання Рябошапка М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 квітня 2024 року (постановлено у складі судді Гусак О.С., повний текст ухвали складено 29.04.2024 року)

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя

ВСТАНОВИВ

У січні 2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 31 січня 2024 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання на 5 березня 2024 року. Одночасно частково задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

5 березня 2024 року до суду з`явились представник позивача - адвокат Ларичев В.В. та відповідач. ОСОБА_2 стверджував, що позивач на момент подання позовної заяви перебувала за кордоном та не могла поставити свій підпис на позовній заяві. Представник відповідача зазначив, що позов підписаний ОСОБА_1 , вона не бажає брати участь в судових засіданнях, оскільки має представника. Підготовче засідання відкладено на 3 квітня 2024 року.

Відповідач просив задовольнити клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, зазначив, що позов підписаний іншою особою, оскільки ОСОБА_1 разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 , 2012 року народження та ОСОБА_4 , 2014 року народження, 8 листопада 2023 року перетнула державний кордон України з Угорщиною в пункті пропуску Лужанка, Берегівського району Закарпатської області, що унеможливлює її особисте звернення до суду з позовом про розподіл спільного сумісного майна подружжя, який датований 28 грудня 2023 року та зареєстрований судом 2 січня 2024 року, і в свою чергу, відправлений з поштою відділення Укрпошти м. Києва.

Крім того, до матеріалів клопотання було додано висновок експерта від 15 березня 2024 № 901-Е.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25 квітня 2024 року клопотання ОСОБА_2 задоволено.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишено без розгляду.

Не погоджуючись з такою ухвалою, представник ОСОБА_1 - Ларичев Валерій Вікторович 08 травня 2024року засобами поштового зв`язку подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та постановленою з грубим порушенням норм чинного законодавства, міжнародних норм та норм Європейського права, спрямованою на умисне позбавлення позивача доступу до правосуддя та перешкоджанні у реалізації права на справедливий суд.

Вказує, що суд проігнорував всі клопотання представника позивача адвоката Ларичева В.В. щодо забезпечення доказів, які мають істотне значення для розгляду справи, та залишив їх не вирішеними та оголосив безпідставну перерву на 03.04.2024 після припущень відповідача ОСОБА_2 що начебто позов підписаний не позивачем.

Зазначає, що суд першої інстанції визнав явку позивача обов`язковою у зв`язку з її неприбуттям та неприбуттям її представника в підготовче засідання, хоча останній подавав клопотання про відкладення у зв`язку із хворобою, а позивач перебуває з неповнолітніми дітьми у Словенії, про що також було відомо суду.

Вказує, що позивач пояснила, що особисто підписала позовну заяву та передала її адвокату для відправлення поштою до суду. Крім цього, адвокату Ларичеву В.В. надано всі повноваження на підставі як завіреної консульством довіреності, так і шляхом укладення договору про правову допомогу і її представник приймає учать від її імені у всіх судових засіданнях.

Зазначає, що 25 квітня 2024 року в підготовче засідання для участі з`явився представник позивача, однак в засіданні суд позбавив адвоката права на подання клопотань, не вирішив питання прийняття заяви про зміну предмету позову, яка була подана напередодні, 24.04.2024 особисто позивачем та оплачена судовим збором, а також клопотань про витребування доказів, а одразу оголосив що в першу чергу буде розглядати клопотання відповідача про залишення позову без розгляду. Хоча відповідач письмового клопотання до суду не подавав, сторонам не направляв, не оформлював його у відповідності до вимог ЦПК України. Також суд безпідставно долучив висновок експерта, який не направлявся учасникам процесу в якості письмового доказу.

Вказує, що пояснення представника Ларичева В.В. з приводу отримання ним позовної заяви, датованої 28.12.2023 від ОСОБА_1 саме засобами поштового зв`язку, на які посилається суд першої інстанції, адвокат ніколи не надавав.

Вказує, що опис вкладень поштового відправлення, який аналізував суд першої інстанції, не є процесуальним документом, від якого залежить настання тих чи інших правових наслідків.

Вважає, що суд безпідставно поклав в основу свого рішення висновок експерта Львівського НДІСЕ за результатами проведення почеркознавчої експертизи від 15.03.2024 за № 901-Е, який виконаний судовим експертом Савчук О.Ю.

Звертає увагу, що, як зазначає Верховний Суд у подібних правовідносинах, що цивільно-процесуальним законодавством не передбачено призначення та проведення експертизи для підтвердження належності підпису позивачу у позовній заяві. (Ухвала Верховного Суду у справі № 278/627/15-ц від 15.02.2017)

Вказує, що дослідження підпису на копії позовної заяви, яку начебто отримав відповідач, не має та не може мати жодного відношення до розгляду справи.

Звертає увагу, що експерту було надано, в якості зразків підпису, лише один оригінал документу - Договір купівлі-продажу. Зразки підпису у позивача експертом не запитувалися. Вказує, що Договору про проведення оцінки та Акту приймання-передачі позивач ніколи не підписувала.

Також зазначає, що суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовна заява підписана не позивачем, оглянувши особисто докази з підписами позивача, однак суд не зазначив, які саме докази він оглядав, у який спосіб, ким вони були подані, у який спосіб, із застосуванням яких методик та знань, суддя Дарницького райсуду м. Києва дійшла висновку щодо не належності підписів позивачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 травня 2024 року відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та витребувано матеріали справи.

22 травня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив від відповідача на апеляційну скаргу, яким просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін.

Відповідач заявляє про наявність підстав для закриття апеляційного провадження №22-ц/824/12086/2024 в рамках судової справи №753/940/24 за апеляційною скаргою адвоката Ларичева В.В. від 07 травня 2024 року, на Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 квітня 2024 року, через неналежно оформлений ордер.

Вказує, що суду станом на 03.04.2024 року було невідомо про те, що позивач перебуває у республіці Словенія і така необізнаність суду виникла через приховування даної обставини саме Ларичевим В.В. і неповідомлення ним про таку обставину у тексті позовної заяви.

Зазначає, що відповідачем отримано не копію позовної заяви з додатками, а другий примірник позову з оригінальними зразками підпису на ньому і саме даний примірник подано відповідачем в якості дослідного зразку підробленого підпису громадянки України ОСОБА_1 для дослідження та надання висновку експертній установі.

Вказує, що судом при прийнятті рішення про залишення позову без розгляду прийнято до уваги, що копії документів, доданих до позову, посвідчені 28.12.2023 року підписом, який також, вочевидь не збігається з автентичним підписом ОСОБА_1 на паспорті.

Зазначає, що жодна із надісланих Відповідачем на адресу Позивачки, зазначену у позові, заяв та примірників процесуальних документів ОСОБА_1 не отримана, оскільки, як встановлено судом першої інстанції, остання перебуває за межами території України і поштові відправлення не отримує

У судовому засіданні представник позивача - Ларичев В.В. підтримав доводи апеляційної скарги. ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції, надаючи оцінку доказам в їх сукупності, зважаючи на висновок експерта від 15 березня 2024 року № 901-Е, огляд доказів з підписами позивача, позовну заяву, опис вкладень "Укрпошти", пояснення позивача представника позивача та відповідача, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

З такими висновками колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно з вимогами статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У статті 89ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як передбачено частиною четвертою статті 81 ЦПК України, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції залишив позов без розгляду, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК, поклавши в основу висновок експерта від 15 березня 2024 року № 901-Е, в якому зазначено, що підписи від імені ОСОБА_1 на позовній заяві виконано не позивачем, а іншою особою.

Однак суд першої інстанції не врахував при цьому письмові пояснення останньої, її бажання брати участь в судовому засіданні через відео конференцію, підтримання нею свого позову, вчинення інших процесуальних дій, направлених на доведення обставин, на які вона посилалась в обгрунтування своїх вимог. Крім того в судових засіданнях брав участь представник позивача - Ларичев В.В. , повноваження якого підтверджуються належно оформленим ордером на надання правничої допомоги у Дарницькому районному суді м. Києва (а.с. 79).

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Суд не звернув уваги на те, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань (ч. 2 ст. 102 ЦПК), в даному випадку підпис особи на позовній заяві не входить до предмета доказування.

Крім того, позивач не була повідомлена про проведення вказаної експертизи та не брала участі при її проведенні, не надавала експерту необхідні для проведення експертизи документи, та від неї не відбиралися вільні та умовно вільні зразки підпису. В матеріалах справи відсутні докази направлення заяви відповідача про залишення позовної заяви без розгляду та висновку експерта.

За таких обставин суд мав критично оцінити висновок почеркознавчої експертизи, та виходити з того, що позов подано особисто позивачем, а не іншою особою (представником) без повноважень.

Під час розгляду апеляційної скарги представник позивача пояснив, що ОСОБА_1 особисто підписувала позовну заяву, надавала свої пояснення суду першої інстанції, приймала участь у судовому розгляді та приймала участь в судових засіданнях через належного представника, оскільки наразі перебуває за кордоном.

Визнаючи обов`язковою явку позивача, яка перебуває за кордоном, суд фактично позбавив останню можливості взяти участь в судовому розгляді в режимі відео конференції та підтвердити чи спростувати свій підпис на позовній заяві та своє волевиявлення на порушення в суді справи про поділ майна, оскільки відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України, якщо явка сторони визнана обов`язковою. Такий учасник не має права брати участь в судовому розгляді через відео конференцію.

У разі виникнення сумніву у суду першої інстанції щодо дотримання форми позовної заяви та підписання її позивачем чи його представником, процесуальний закон передбачає право суду залишити позовну заяву без руху в порядку, передбаченому ст. 185 ЦПК України.

Разом з тим, суд таку ухвалу не постановив, а не маючи спеціальних знань на підставі сумнівного висновку експерта, якому відповідач на власний розсуд надав декілька зразків(не відомо чи на них взагалі містився підпис позивача) , перебрав на себе повноваження експерта , став порівнювати підписи на інших процесуальних документах та вважав доведеним, що підпис на позові позивачу не належить.

Колегія суддів встановила, що такий висновок суду належними та допустимими доказами не підтверджено.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржена ухвала суду першої інстанції не відповідає цим вимогам, грунтується на припущеннях, постановлена з порушенням норм процесуального права.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що посилання суду першої інстанції на положення п.2 ч. 1 ст. 257 ЦПК безпідставні, оскільки вони не стосуються пред`явлення позову позивачем, а поширюються на випадки, коли позов подається особою, в інтересах іншої заінтересованої особи, без наявності повноважень на ведення справи.

До аналогічного висновку дійшов Вищий спеціалізований суд України в ухвалі від 15 березня 2017 року у справі № 278/627/15-ц.

Апеляційний суд також зазначає, що представником позивача як суду першої так і апеляційної інстанції надані належні докази на підтвердження його повноважень, а тому клопотання про закриття апеляційного провадження є безпідставне.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає висновки суду про наявність підстав для залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, зроблені з порушенням норм процесуального права, оскаржена ухвала з цього питання перешкоджає подальшому провадженню у справі і підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України.

Керуючись ст. 257, 263, 374, 379, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 квітня 2024 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 27 червня 2024 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська