Ухвала

Іменем України

24 червня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер справи: №824/74/24

провадження №22-ск/824/41/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді - Мазурик О. Ф.,

за участю секретаря Марченка М. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1

про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації Українських банків від 13 жовтня 2023 року

у третейській справі №80/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інновація"

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за кредитним договором

У С Т А Н О В И В:

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації Українських банків (далі - третейській суд) від 13 жовтня 2023 року у третейській справі №80/23 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інновація" (далі - ТОВ "ФК "Інновація" борг у розмірі 492 097,23 доларів США та 25 500 грн сум сплаченого третейського збору.

28 травня 2024 року подала заяву про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації Українських банків від 13.10.2023 у третейській справі №80/23.

В обґрунтування заяви посилалася на те, що між нею та ВАТ "Ерсте Банк", правонаступником якого в подальшому стало ТОВ "ФК "Інновація", 20.12.2007 було укладено кредитний договір, який є договором споживчого кредитування, так як по суті зобов`язань так і по цільовому призначенню на момент укладення кредитного договору. Договір укладався фізичною особою для придбання вторинної нерухомості, для проживання її сім`ї.

Вказувала також, що пунктом 1.1. кредитного договору визначено, що невід`ємною частиною кредитного договору є Додаток №1 - Повідомлення позичальника про умови надання споживчого кредиту. До даного додатку сторони вносили зміни, де також зазначали, що виконують умови договору про надання споживчого кредиту. На думку заявника, таке свідчить про те, що сторони узгодили і підписали умови договору споживчого кредиту.

Заявник посилаючись на те, що рішенням третейського суду стягнуто заборгованість за договором про надання споживчого кредиту, просила скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації Українських банків від 13.10.2023 у третейській справі №80/23.

Заперечуючи проти заяви, ТОВ "ФК "Інновація" надало письмові заперечення, в яких вказувало, що кредитні кошти надавалися ОСОБА_1 в рамках кредитної програми "Кредит на купівлю комерційної нерухомості та земельних ділянок", а саме на придбання комерційної нерухомості з метою використання у підприємницькій діяльності.

Стягувач, посилаючись на те, що кредитний договір укладений з ОСОБА_1 є договором банківського кредиту, на який положення законодавства про захист прав споживачів не поширюються, що свідчить про підвідомчість даного спору третейському суду, просив в задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду відмовити.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку заяву підтримала та просила задовольнити з підстав, наведених в ній.

Представник ТОВ "ФК "Інновація" - Грекова Л. В. в судовому засіданні просила в задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 20 грудня 2007 року між ВАТ «Ерсте Банк» (далі - Банк) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір з фізичною особою №014/5904/2/08170 (далі - Кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 998 600,00 Доларів США, строком користування до 19.12.2022 (включно), зі сплатою процентів у розмірі 12,5% річних, що підтверджується випискою ПАТ «ФІДОБАНК» (правонаступник ВАТ «Ерсте Банк») по рахунку № НОМЕР_1 за період з 20.12.2007 по 01.01.2010.

Пунктом 2.1 Кредитного договору визначено, що кредитні кошти призначені для придбання адміністративного будинку літ. А, загальною площею 388,9 кв.м., та належних до нього сараю (гаражу) літ. Б, огорожі АДРЕСА_1 .

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 20.1.22007 між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки №014/5904/2/08170/1, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В. Я. та зареєстрований в реєстрі за №19740, за умовами якого ОСОБА_1 було передано в іпотеку Банку нерухоме майно, що придбано за кредитні кошти, а саме: адміністративний будинок літ. А площею 388,9 кв.м., сарай (гараж) літ. Б, огорожа №1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Також в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 27 травня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , (далі - поручитель) укладений договір поруки №014/5904/74/08170/2 (далі - Договір поруки).

28 серпня 2014 року між ПУАТ «ФІДОБАНК», який був правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «Ерсте Банк», та ТОВ «ФК «АВЕРАЖ», укладений договір про відступлення прав вимоги №1, відповідно до якого ТОВ «ФК «АВЕРАЖ» набуло всі права кредитора за Кредитним договором та Договором поруки.

15 квітня 2015 року між ТОВ «ФК «АВЕРАЖ» та ТОВ «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП» був укладений договір про відступлення права вимоги (факторингу) №26, відповідно до якого ТОВ «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП» набуло всі права кредитора за Кредитним договором.

09 лютого 2017 року між ТОВ «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП» та ТОВ «ФК «ІННОВАЦІЯ» укладений договір про відступлення прав вимоги (факторингу) №7, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги за вищевказаним Кредитними договором та забезпечувальними договорами до нього.

У вересні 2023 року ТОВ «ФК «ІННОВАЦІЯ» звернулося до Постійно діючого третейського суду при Асоціації Українських банків з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації Українських банків від 13.10.2023 у справі №80/23 позов ТОВ «ФК «ІННОВАЦІЯ» задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ІННОВАЦІЯ» заборгованість за Кредитним договором у розмірі 492 097,23 Доларів США.

У жовтні 2023 року ТОВ «ФК «ІННОВАЦІЯ» звернулося до Київського апеляційного суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації Українських банків від 13.10.2023 у справі №80/23, яка ухвалою суду від 27.02.2024 задоволена.

За приписами ч. 3 ст. 457 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність чи відсутність підстав для скасування рішення третейського суду, які визначені у статті 458 цього Кодексу.

Звертаючись до суду із заявою про скасування рішення третейського суду, ОСОБА_1 , як на підставу скасування, посилалася на те, що справа не була підвідомча третейському суду, оскільки заборгованість виникла за договором про надання споживчого кредиту; спори які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів" не можуть бути предметом розгляду третейського суду.

Дійсно, положеннями пункту 1 частини 1 статті 458 ЦПК України передбачено, що рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Підвідомчість справ третейським судам законодавцем визначено в статті 6 Закону України «Про третейські суди». Зокрема згідно підпункту 14 пункту 1 цієї статті третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Наведене дає підстави для висновку про те, що положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», які містять заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, поширюються на правовідносини з питань виконання договору про надання споживчого кредиту.

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи заявника, що між сторонами виникли правовідносини з питань виконання договору про надання споживчого кредиту, враховуючи наступне.

Як вже вказувалося вище, в п. 2.1 Кредитного договору визначено, що кредитні кошти призначені для придбання адміністративного будинку літ. А, загальною площею 388,9 кв.м. та належних до нього сараю (гаражу) літ. Б, огорожі АДРЕСА_1 .

Матеріалами інвентаризаційної справи №5555 від 07.11.2002 підтверджується належність будівлі літ. А, загальною площею 388,9 кв.м. та належних до нього сараю (гаражу) літ. Б, огорожі АДРЕСА_1 , до нежитлової (адміністративний будинок).

В заключенні ВАТ «Ерсте Банк» від 20.09.2007 по кредитній справі приватного підприємця ОСОБА_1 зазначено, що 03.09.2007 було прийнято заявку від приватного підприємця ОСОБА_1 на отримання кредиту на купівлю комерційної нерухомості. В розділі «Використання кредиту» даного заключення по кредитній справі зазначено, що кредитні кошти будуть використанні на придбання комерційної нерухомості для відкриття центру естетичної стоматології.

Згідно протоколу засідання кредитного комітету ВАТ «Ерсте Банк» від 06.10.2007, вирішено надати кредит ОСОБА_1 за програмою «Кредит на купівлю комерційної нерухомості та земельних ділянок».

В заяві-анкеті №38 позичальника-фізичної особи на переоцінку фінансового стану від 23.12.2011 зазначено кредитний продукт - «Кредит на купівлю комерційної нерухомості та земельних ділянок».

В акті перевірки наявності та стану застави від 28.12.2012 зазначено, що в адміністративному будинку літ. А, загальною площею 388,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , придбаному за кредитні кошти, здійснює свою діяльність стоматологічний центр клініка «DentArt».

Крім того, зертаючись до ВАТ «Ерсте Банк» із заявкою про видачу кредиту від 03.09.2007, ОСОБА_1 разом із вищезазначеною заявкою подавала до Банку документи щодо здійснення нею підприємницької діяльності з надання стоматологічних послуг, а саме: трудовий договір між суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 та найманим працівником ОСОБА_4 (зубний лікар молодший спеціаліст) від 01.01.2006; трудовий договір між суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 та найманим працівником ОСОБА_5 (зубний лікар молодший спеціаліст) від 12.04.2007; трудовий договір між суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 та найманим працівником ОСОБА_6 (медична сестра) від 01.01.2007; трудовий договір між суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 та найманим працівником ОСОБА_7 (медичний реєстратор) від 01.01.2007; договір оренди №88 від 21.09.2006, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Житомирська міська профполіклініка», щодо оренди нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 (2-й поверх); договір купівлі-продажу стоматологічного обладнання №1909 від 19.09.2005, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ПП «Галіт»; довідка про доходи ФОП ОСОБА_1 №1492 від 01.08.2007 по рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в ПАТ «Приват Банк», за період з 01.02.2007 по 31.07.2007; довідка про доходи ФОП ОСОБА_1 №1493 від 01.08.2007 по рахунку № НОМЕР_3 , відкритому в ПАТ «Приват Банк», за період з 01.02.2007 по 31.07.2007; свідоцтво про сплату єдиного податку від 21.12.2006 серія НОМЕР_4 , видане ФОП ОСОБА_1 та звіти ФОП ОСОБА_1 .

Сукупний аналіз наведених обставин вказує на те, що кредитні кошти надавалися ОСОБА_1 в рамках кредитної програми «Кредит на купівлю комерційної нерухомостіта земельних ділянок», а саме на придбання ОСОБА_1 комерційної нерухомості з метою відкриття, як приватним підприємцем стоматологічного центру, тобто для використання придбаної комерційної нерухомості у підприємницькій діяльності позичальника.

Заявник у своїй заяві зазначає, що підприємницьку діяльність в частині предмета іпотеки, який був придбаний за рахунок кредитних коштів, здійснює ТОВ «Центр естетичної стоматології «ДЕНТАРТ», яке зареєстроване майже через 3 роки після укладення Кредитного договору та єдиним учасником якого є поручитель. На думку заявника, це підтверджує ту обставину, що підприємницьку діяльність проводить саме її чоловік (поручитель), а не безпосередньо вона, а також підтверджує те, що предмет іпотеки не використовується саме у її підприємницькій діяльності.

Суд відхиляє такі доводи заявника, оскільки згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 14.06.2024 року №89 ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності 27.03.2001 за №1000150, що також підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_6 . Згідно з інформацією, відображеною у витязі, ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність за основним видом - «86.23 Стоматологічна практика», а починаючи з моменту придбання у 2007 році за кредитні кошти адміністративного будинку, ОСОБА_1 здійснювала підприємницьку діяльність з надання стоматологічних послуг за адресою Предмета іпотеки.

З огляду на викладене, твердження заявника про те, що підприємницьку діяльність в частині адміністративного будинку, що був придбаний нею за кредитні кошти, веде через ТОВ «Центр естетичної стоматології «ДЕНТАРТ», що було зареєстроване майже через 3 роки після укладення Кредитного договору, саме її чоловік, а не вона, жодним чином не можуть бути доказами того, що кредитні кошти надавалися ОСОБА_1 для задоволення її особистих споживчих потреб. Навпаки, ці обставини доказують той факт, що адміністративна будівля, що була придбана за кредитні кошти, використовуються саме в підприємницькій діяльності.

У постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі №185/7494/15-ц та у постанові Верховного Суду від 30.03.2020 року у справі №6-325/11 зроблений наступний правовий висновок: «Договір, у тому числі кредитний, укладений на задоволення особистих потреб фізичної особи і не пов`язаний з підприємницькою діяльністю такої фізичної особи чи виконанням нею обов`язків як найманим працівником, є споживчим і наявність судового спору щодо цього договору не впливає на його характер як споживчого, відтак і сам спір у будь-якому випадку стосується прав сторони договору як споживача, а вирішення такого спору, незалежно від його ініціатора, має ґрунтуватися та враховувати вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». Споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є лише фізична особа, котра придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб».

Тобто, споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є лише фізична особа, котра придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб.

Тлумачення змісту пп. 22, 23 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 11) ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» свідчить, що основним критерієм для кваліфікації кредиту як споживчого є те, що позичальник (фізична особа) отримує грошові кошти (кредит) для придбання продукції для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 року у справі №638/13683/15-ц зазначила: «Визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів».

Отже, визначення позичальника споживачем та відповідно виникнення правовідносин щодо захисту прав споживачів встановлюється не з назви договору «споживчий» чи/або зазначення в якихось додатках до кредитного договору слова «споживчий», а з діями особи-позичальника яка отримала кредит та використала його на споживчі цілі.

Відтак, доводи заявника щодо зазначення у Додатку №1 до Кредитного договору словосполучення «споживчий» не може свідчити про те, що кредитні кошти за Кредитним договором були надані ОСОБА_1 для задоволення її особистих економічних та побутових потреб.

За обставин коли кредитні кошти надавалися ОСОБА_1 в рамках кредитної програми «Кредит на купівлю комерційної нерухомості та земельних ділянок» на придбання комерційної нерухомості з метою відкриття ОСОБА_1 , якприватним підприємцем, стоматологічного центру, тобто для використання придбаноїкомерційної нерухомості у підприємницькій діяльності, а не для споживчих потреб, то спірні правовідносини не регулюються Законом України «Про захист пав споживачів» та відповідно у даних правовідносинах ОСОБА_1 не є споживачем.

Таким чином, Кредитний договір є договором банківського кредиту, на який положення законодавства про захист прав споживачів не поширюються, а отже дана справа була підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду.

За приписами п. 1 ч. 6 ст. 457, ч. 1 ст. 460 ЦПК України, за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 457, 458, 460 ЦПК України

У Х ВА Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації Українських банків від 13 жовтня 2023 року у третейській справі №80/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інновація" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до цього суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено 01 липня 2024 року.

Суддя О. Ф. Мазурик