У Х В А Л А

28 червня 2024 року м. Київ

Справа № 364/1018/23

Провадження: № 22-ц/824/13196/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О., суддів Верланова С. М.., Нежури В.А.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Кінебаса Олексія Михайловича в інтересах ОСОБА_1

на рішення Володарського районного суду Київської області від 08 квітня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Ткаченко О. В.

у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства, заінтересована особа: Володарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

у с т а н о в и в :

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 08 квітня 2024 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено факт батьківства ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно доньки ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , в м. Біла Церква Київської області.

Встановлено порядок виконання рішення, яким у Володарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внесено зміни до актового запису про народження № 61 від 25 жовтня 2023 року, вчиненого Володарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), де у графі «батько» замість запису « ОСОБА_5 » внести запис « ОСОБА_3 », ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України».

Повний текст рішення складено 10.04.2024 року.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Кінебас О. М. в інтересах ОСОБА_1 05 червня 2024 направив засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду.

12 червня 2024 року справу витребувано із суду першої інстанції.

25 червня 2024 року цивільна справа №364/1018/23 надійшла до Київського апеляційного суду.

Адвокат Кінебас О. М. в інтересах ОСОБА_1 зазначав, що ОСОБА_1 , яка діє в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_6 не брала участі у справі, однак оскаржуваним рішенням вирішено питання щодо прав та інтересів ОСОБА_6 . Одночасно в апеляційній скарзі скаржник порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що з повним тестом оскаржуваного судового рішення ознайомився 31 травня 2024 року в підсистемі «Електронний суд».

Вирішуючи порушене скаржником питання, суд виходить з наступного.

За правилом ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено-повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6 не була учасником справи. Про наявність оскаржуваного судового рішення адвокат Кінебас О. М. дізнався лише 31 травня 2024 року через підсистему «Електронний суд», що підтверджується карткою руху документу, яку було долучено до апеляційної скарги.

Зважаючи на викладене, строк на апеляційне оскарження скаржником пропущений з поважних причин, а тому суд вважає за можливе його поновити.

Вирішуючи питання щодо відкриття апеляційного провадження слід відмітити наступне.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, щостаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободмістить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно достатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зістаттею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободтаке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац 3 підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 посилалась на те, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_6 . Таким чином оскаржуване судове рішення фактично стосується її прав та інтересів, оскільки дочка, ОСОБА_6 , є спадкоємицеюпершої черги.

Відповідно до статей 17,18 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Взаємний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу протягом річного строку з дня складання повного тексту судового рішення. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Кінебаса О. М. в інтересах ОСОБА_1 ..

За подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі, визначеному відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».

За своїм змістом апеляційна скарга відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

Перешкод для відкриття апеляційного провадження не встановлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 359 ЦПК України якщо апеляційна скарга подана з пропуском визначеного цим Кодексом строку, суд у випадку поновлення строку на апеляційне оскарження зупиняє дію оскаржуваного рішення в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за необхідне зупинити дію оскаржуваного рішення.

Керуючись, ст.ст. 359-361, 366 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Поновити адвокату Кінебасу Олексію Михайловичу в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Володарського районного суду Київської області від 08 квітня 2024 року.

Відкрити апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою адвоката Кінебаса Олексія Михайловича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Володарського районного суду Київської області від 08 квітня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Ткаченко О. В. у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства, заінтересована особа: Володарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Надіслати учасникам справи копію апеляційної скарги та додатних до неї матеріалів, роз`яснити їм право подати відзив на апеляційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 360 ЦПК України, у строк до 16 липня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, є остаточною, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: С. М. Верланов

В.А. Нежура