Провадження Справа № 521/1413/24
13 листопада 2024 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Роїк Д.Я.,
за участю секретаря Каліній П.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про визнання прав іпотекодержателя,
АТ «СЕНС БАНК» звернулось до Малиновського районного суду міста Одеси із позовом до ОСОБА_2 про визнання прав іпотекодержателя, в якому просить Визнати за Акціонерним товариством «СЕНС БАНК» право іпотеки на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 на умовах, передбачених договором іпотеки від 19 грудня 2006 року.
Внести запис до державного реєстру іпотек про обтяження іпотекою нерухомого майна. а саме: квартиру АДРЕСА_1 на умовах, передбачених договором іпотеки від 03 березня 2007 року та внести запис в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження вказаного приміщення
Позов обґрунтований такими обставинами.
19.12.2006 року між АКБ «УКРСОЦБАНК», правонаступник АТ «АЛЬФАБАНК» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 2006/670/193.
Виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором було забезпечено іпотечним договором від 19.12.2006 року, реєстровий № 3054 між банком та ОСОБА_3 .
За умовами договору ОСОБА_3 передала в іпотеку банку майнові права на незакінчене будівництво - двокімнатну квартири АДРЕСА_2 .
Відповідно до пункту 1.2 договору кредиту, кредит було надано на фінансування інвестування житла : квартири АДРЕСА_3 , відповідно договору № 5/20 купівлі-продажу цінних паперів в процесі розміщення від 05.03.2007 року, що укладений між Позичальником та ПП Моноліт
Пунктом 1.3. та 1.3.1. Кредитного договору визначено, що Кредитор укладає в день укладення цього Договору - з Позичальником іпотечний договір, за умовами якого позичальник передає Кредитору в іпотеку майнові права на незакінчене будівництвом нерухоме майно, а саме: квартири АДРЕСА_3 .
В забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено Договір іпотеки від 19 грудня 2006 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В. та зареєстровано в реєстрі за № 3054.
Відповідно з пунктом 1.1. Договору іпотеки встановлено, що Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов`язань за Кредитним договором № 2006/670/193 від 19 грудня 2006 року, укладеним між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, надалі - «Основне зобов`язання», майнові права на незакінчену будівництвом квартиру АДРЕСА_3 , відповідно договору № 5/20 купівлі-продажу цінних паперів в процесі розміщення від 05.03.2007 року, що укладений між Позичальником та ПП Моноліт , надалі «Предмет іпотеки».
10.09.2019 року Загальними зборами AT «Альфа-Банк» та єдиним акціонером AT «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію AT «Укрсоцбанк», шляхом приєднання до AT «Альфа-Банк». Згідно рішення № 5/2019 єдиного акціонера AT «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк», які зазначені у даному акті, з 15.10.2019 року виникає у AT «Альфа-Банк». Протоколом № 4/2019 позачергових загальних зборів AT «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року було вирішено затвердити Передавальний.
Внаслідок реорганізації шляхом приєднання AT «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за передавальним актом від 15.10.2019 є AT «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк» виникає у AT «Альфа-Банк» з дати затвердження цього Передавального акту загальними зборами акціонерів AT «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера AT «Укрсоцбанк», а саме з 15.10.2019р. На підставі зазначених документів правонаступником Акціонерної товариства «Укрсоцбанк» та належним кредитором за Кредитним договором та спірним договором іпотеки є Акціонерне товариство «Альфа-Банк».
Виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором було забезпечено іпотечним договором від 19.12.2006 року, реєстровий № 3054 між банком та ОСОБА_3 .
За умовами договору ОСОБА_3 передала в іпотеку банку майнові права на незакінчене будівництво - двокімнатну квартири АДРЕСА_2 .
Майнові права набуті за договором №5/20 про пайову участь в будівництві житла від 30.11.05 року між ПП Моноліт між ОСОБА_3 .
Відповідно до п. 1.9 іпотечного договору після оформлення та реєстрації в установленому порядку прав власності на нерухоме майно, що зазначене в п 1.1 іпотечного договору (незавершене будівницво) за іпотекодавцем, збудована нерухомість продовжує бути предметом іпотеки.
Сторони протягом трьох робочих днів укладають договір про внесення змін до іпотечного договору, в якій змінюють опис предмета іпотеки.
Зазначений договір про внесення змін є підставою для внесення змін до реєстрації заборони відчуження предмета іпотеки.
Відповідно до 2.4.3., 4.1. іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Положення договору відповідають загальним засадам ЦК України, Закону України «Про іпотеку».
Вказані обставини підтверджується відповідним кредитним договором № 2006/670/193 від 19.12.2006 року, іпотечним договором від 19.12.2006 року реєстровий номер №3054, договором №5/20 про пайову участь в будівництві житла від 30.11.2005 року.
ОСОБА_3 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 2006/670/193 від 19.12.2006 року не виконала, грошові кошти в рахунок погашення заборгованості по кредиту не сплатила.
08.11.2010 року ОСОБА_3 отримано свідоцтво про право власності на спірну квартиру (від 01.11.2010 року НОМЕР_1 виконавчого комітету Одеської міської ради).
Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (інформаційна довідка №190526282 від 27.11.2019 року)
31.08.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу, серія та номер 3784, за яким остання набула права власності на спірну квартиру.
Договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Писаренком Є.О.
Зазначене підтверджується відповідним договором купівлі продажу №3784, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру про право власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 27.11.2019 N190526282.
Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.
Сторони та їх представники у відкрите судове засідання не з`явились,
Представник позивача подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, щодо ухвалення судом заочного рішення не заперечував.
Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся, відповідно до ст. 128 ЦПК України, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності та відзив на позовну заяву не подавав.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.
19.12.2006 року між АКБ «УКРСОЦБАНК», правонаступник АТ «АЛЬФАБАНК» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 2006/670/193.
Виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором було забезпечено іпотечним договором від 19.12.2006 року, реєстровий № 3054 між банком та ОСОБА_3 .
За умовами договору ОСОБА_3 передала в іпотеку банку майнові права на незакінчене будівництво - двокімнатну квартири АДРЕСА_2 .
Відповідно до пункту 1.2 договору кредиту, кредит було надано на фінансування інвестування житла : квартири АДРЕСА_3 , відповідно договору № 5/20 купівлі-продажу цінних паперів в процесі розміщення від 05.03.2007 року, що укладений між Позичальником та ПП Моноліт
Пунктом 1.3. та 1.3.1. Кредитного договору визначено, що Кредитор укладає в день укладення цього Договору - з Позичальником іпотечний договір, за умовами якого позичальник передає Кредитору в іпотеку майнові права на незакінчене будівництвом нерухоме майно, а саме: квартири АДРЕСА_3 .
В забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено Договір іпотеки від 19 грудня 2006 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В. та зареєстровано в реєстрі за № 3054.
Відповідно з пунктом 1.1. Договору іпотеки встановлено, що Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов`язань за Кредитним договором № 2006/670/193 від 19 грудня 2006 року, укладеним між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, надалі - «Основне зобов`язання», майнові права на незакінчену будівництвом квартиру АДРЕСА_3 , відповідно договору № 5/20 купівлі-продажу цінних паперів в процесі розміщення від 05.03.2007 року, що укладений між Позичальником та ПП Моноліт , надалі «Предмет іпотеки».
10.09.2019 року Загальними зборами AT «Альфа-Банк» та єдиним акціонером AT «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію AT «Укрсоцбанк», шляхом приєднання до AT «Альфа-Банк». Згідно рішення № 5/2019 єдиного акціонера AT «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк», які зазначені у даному акті, з 15.10.2019 року виникає у AT «Альфа-Банк». Протоколом № 4/2019 позачергових загальних зборів AT «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року було вирішено затвердити Передавальний.
Внаслідок реорганізації шляхом приєднання AT «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за передавальним актом від 15.10.2019 є AT «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк» виникає у AT «Альфа-Банк» з дати затвердження цього Передавального акту загальними зборами акціонерів AT «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера AT «Укрсоцбанк», а саме з 15.10.2019р. На підставі зазначених документів правонаступником Акціонерної товариства «Укрсоцбанк» та належним кредитором за Кредитним договором та спірним договором іпотеки є Акціонерне товариство «Альфа-Банк».
Виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором було забезпечено іпотечним договором від 19.12.2006 року, реєстровий № 3054 між банком та ОСОБА_3 .
За умовами договору ОСОБА_3 передала в іпотеку банку майнові права на незакінчене будівництво - двокімнатну квартири АДРЕСА_2 .
Майнові права набуті за договором №5/20 про пайову участь в будівництві житла від 30.11.05 року між ПП Моноліт між ОСОБА_3 .
Відповідно до п. 1.9 іпотечного договору після оформлення та реєстрації в установленому порядку прав власності на нерухоме майно, що зазначене в п 1.1 іпотечного договору (незавершене будівницво) за іпотекодавцем, збудована нерухомість продовжує бути предметом іпотеки.
Сторони протягом трьох робочих днів укладають договір про внесення змін до іпотечного договору, в якій змінюють опис предмета іпотеки.
Зазначений договір про внесення змін є підставою для внесення змін до реєстрації заборони відчуження предмета іпотеки.
Відповідно до 2.4.3., 4.1. іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Положення договору відповідають загальним засадам ЦК України, Закону України «Про іпотеку».
Вказані обставини підтверджується відповідним кредитним договором № 2006/670/193 від 19.12.2006 року, іпотечним договором від 19.12.2006 року реєстровий номер №3054, договором №5/20 про пайову участь в будівництві житла від 30.11.2005 року.
ОСОБА_3 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 2006/670/193 від 19.12.2006 року не виконала, грошові кошти в рахунок погашення заборгованості по кредиту не сплатила.
08.11.2010 року ОСОБА_3 отримано свідоцтво про право власності на спірну квартиру (від 01.11.2010 року НОМЕР_1 виконавчого комітету Одеської міської ради).
Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (інформаційна довідка №190526282 від 27.11.2019 року)
31.08.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу, серія та номер 3784, за яким остання набула права власності на спірну квартиру.
Договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Писаренком Є.О.
Зазначене підтверджується відповідним договором купівлі продажу №3784, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру про право власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 27.11.2019 N190526282.
Банк свого дозволу на відчудження предмета іпотеки не надавав.
Відповідно до пункту 2.1.9 Іпотекодавець протягом трьох робочих днів з моменту оформлення та реєстрації права власності Іпотекодавця на нерухоме майно, зазначене в пункті 1.1 Договору, укласти з Іпотекодержателем договір про внесення змін, зазначений в пункті 1.9 договору.
Відповідно до пункту 1.9 договору сторони погодили що після введення об`єкту нерухомості в експлуатацію , збудована нерухомість продовжує бути предметом іпотеки. Укладений договір про внесення змін є підставою для внесення заборони відчуження предмету іпотеки.
Вдповідно до інформації з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформація про право власності на квартиру, що перебуває в іпотеці Відсутня
Однак, як стало Відомо Позивачу, будинок, в якому знаходиться квартира, майнові права на яку було передано в іпотеку, було введено в експлуатацію та Відповідач постійно проживає в квартирі АДРЕСА_4 , сплачує комунальні послуги та таке інше.
Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а лише засвідчує вже набуте особою право власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації, відтак посилання суду першої інстанції на відсутність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на предмет іпотеки за Відповідачем як підставу для припинення предмета іпотеки є неспроможним.
Під час розгляду справи, стало відомо , що квартира за адресою АДРЕСА_5 , згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень , індексний номер : 68960211 від 21.08.2023 року Приватним нотаріусом Писаренко Є.С. ОМНО, на ім`я ОСОБА_1 видано Свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 2021.
Згідно ч.1ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до положень ст.ст.25,30 ЦК України, ст.ст. 46-48 ЦПК Українипозов може бути поданий лише до особи (відповідача), яка має цивільну процесуальну правоздатність та дієздатність.
Згідно з ч.1 ст.42, ст.48 ЦПК Українисторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Згідно з ч.4ст. 25 ЦК Україницивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
Згідно зіст. 46 ЦПК Україниздатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.
У зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_1 померла, припинилась і її цивільна процесуальна правоздатність (здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки).
Зважаючи на це, а також те, що смерть відповідача ОСОБА_1 мала місце до пред`явлення даного позову до суду, остання не набула цивільної процесуальної правоздатності у даному цивільному процесі, тобто не була стороною у даній справі на момент смерті.
Згідно ізст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
За змістом наведеної норми процесуального права процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе шляхом залучення правонаступника, а не зміни відповідача, та лише у разі, коли фізична особа померла після відкриття провадження у справі.
З наведеного вбачається, що процесуальне правонаступництво - це заміна сторони іншою особою (правонаступником) у зв`язку із вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 251 ЦПК України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, суд зобов`язаний зупинити провадження до залучення до участі у справі правонаступника чи законного представника.
Таким чином, з наведеного вбачається, що вказана норма закону підлягає застосуванню виключно в разі, коли відповідач на момент відкриття провадження мав цивільну процесуальну дієздатність, однак помер після відкриття провадження у цивільній справі.
Тобто правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе в порядкуст. 55 ЦПК Українишляхом залучення правонаступника лише за умови, що фізична особа померла після відкриття провадження у справі.
Цивільний процесуальний кодекс Українине містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. Навпаки,ЦПК Українивизначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона - учасник процесу вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю, після відкриття провадження у справі.
В позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. Отже, матеріальне правонаступництво тісно пов`язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому, незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.
Згідно ч.1ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до положень ст.ст.25,30 ЦК України, ст.ст. 46-48 ЦПК Українипозов може бути поданий лише до особи (відповідача), яка має цивільну процесуальну правоздатність та дієздатність.
Згідно з ч.1 ст.42, ст.48 ЦПК Українисторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Згідно з ч.4ст. 25 ЦК Україницивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
Згідно зіст. 46 ЦПК Україниздатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.
У зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_1 померла, припинилась і її цивільна процесуальна правоздатність (здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки).
Зважаючи на це, а також те, що смерть відповідача ОСОБА_1 мала місце до пред`явлення даного позову до суду, остання не набула цивільної процесуальної правоздатності у даному цивільному процесі, тобто не була стороною у даній справі на момент смерті.
Згідно ізст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
За змістом наведеної норми процесуального права процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе шляхом залучення правонаступника, а не зміни відповідача, та лише у разі, коли фізична особа померла після відкриття провадження у справі.
З наведеного вбачається, що процесуальне правонаступництво - це заміна сторони іншою особою (правонаступником) у зв`язку із вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 251 ЦПК України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, суд зобов`язаний зупинити провадження до залучення до участі у справі правонаступника чи законного представника.
Таким чином, з наведеного вбачається, що вказана норма закону підлягає застосуванню виключно в разі, коли відповідач на момент відкриття провадження мав цивільну процесуальну дієздатність, однак помер після відкриття провадження у цивільній справі.
Тобто правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе в порядкуст. 55 ЦПК Українишляхом залучення правонаступника лише за умови, що фізична особа померла після відкриття провадження у справі.
Цивільний процесуальний кодекс Українине містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. Навпаки,ЦПК Українивизначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона - учасник процесу вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю, після відкриття провадження у справі.
В позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. Отже, матеріальне правонаступництво тісно пов`язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому, незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.
Відповідно до статті 1Закону України«Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, гідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими «кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Постанова № 5 від 30.03.2012 р.) зазначив (п. 40), що якщо предметом іпотеки є об`єкт незавершеного будівництва, то по закінченні його будівництва іпотека зберігає силу, і її предметом є будівля (споруда), зведена в результаті завершення будівництва.
Відповідно до статті 1Закону України«Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.
Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права й обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням).
Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).
Частиною п`ятою статті 3Закону України«Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Згідно зі статтею 12цього Закону в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Статтею 23Закону України«Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
Верховний Суд України у постанові від 06 липня 2016 року у справі № 6-1213цс16 зазначив, що новоствореним об`єктом нерухомості вважається виключно об`єкт, створений без прив`язок до іншого, вже існуючого нерухомого майна, без використання його складових структурних елементів. Тобто не є новоствореним об`єктом нерухомого майна вже існуючий об`єкт нерухомості зі зміненими зовнішніми та внутрішніми параметрами.
За ст.ст.1, 5 закону «Проіпотеку» (у редакції, яка була чинною на час укладення договорів іпотеки) застава майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється правилами, визначеними цим законом.
Предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому.
За змістом статей 5,16 Закону України «Про іпотеку», в редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору, саме щодо такого предмета іпотеки (об`єктів незавершеного будівництва) на час укладення договору стосувалося застереження про те, що після завершення будівництва будівля (споруда), житловий будинок або житлова квартира залишається предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору (частина четверта статті 16).
Частинами першою, третьою статті 33Закону України«Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановленихстаттею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За змістомстатті 11 Закону України «Про іпотеку`іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 9.8 постанови від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) зазначила, що у випадку, якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про визнання прав іпотекодержателя підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись Законом України «Про Іпотеку», ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 268, 280 ЦПК України, суд
Позов Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про визнання прав іпотекодержателя задовольнити.
Визнати за Акціонерним товариством «СЕНС БАНК» право іпотеки на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 на умовах, передбачених договором іпотеки від 19 грудня 2006 року.
Внести запис до державного реєстру іпотек про обтяження іпотекою нерухомого майна. а саме: квартиру АДРЕСА_1 на умовах, передбачених договором іпотеки від 03 березня 2007 року та внести запис в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження вказаного приміщення
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Роїк Д.Я.