Справа №127/7033/24
Провадження № 2/127/866/24
УХВАЛА

19 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Шаміної Ю.А.,

при секретарі судового засідання Міхеєвій Н.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Слізяк М.М.,

представника відповідача адвоката Мишковської Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває вказана цивільна справа.

Відповідач ОСОБА_2 05.04.2024 подав до суду заяву про надання строку для примирення (вх. №29406) у якій просив надати сторонам строк на примирення шість місяців, вказуючи, що він зацікавлений у збереженні сім`ї та вважає, що підстави для розірвання шлюбу відсутні. Відповідач зазначає, що ніколи не застосовував фізичної сили до своєї дружини, при цьому відповідач зі своєї сторони прикладає максимум зусиль для врегулювання спірних питань, які виникають між подружжям та носять тимчасовий характер. Подружжя зверталося до сімейного психолога, що давало позитивні результати, однак у зв`язку із погіршенням стану здоров`я відповідача відвідування було припинено. Наразі відповідач має бажання відновити відвідування сімейного психолога разом із дружиною.

У свою чергу представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Слізяк М.М. 18.06.2024 подано до суду заперечення щодо надання строку для примирення (вх. №53389) згідно яких ОСОБА_1 категорично заперечує щодо надання строку на примирення з огляду на наступне. Твердження відповідача, про те, що останній жодного разу не застосовував фізичну силу до дружини не відповідає дійсності. Так, відповідач двічі притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно дружини. Зокрема, постановами Вінницького міського суду Вінницької області від 18.06.2019 у справі №127/16793/19 та від 27.02.2024 у справі №127/6455/24 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Зі змісту вказаних постанов вбачається, що свою вину у вчиненому відповідач визнавав. Також, відносно відповідача винесені два термінові заборонні приписи серії АА №095458 та серії АА №095153 від 24.02.2024 в порядку статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Крім того, між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дитини та способу участі батька у вихованні дитини, що свідчить про небажання ОСОБА_1 продовжувати спільне сімейне життя разом з ОСОБА_2 . На розгляді у Вінницькому міському суді Вінницької області перебуває справа №127/14789/24 щодо цього спору. Також позивачка повідомила, що боїться перебувати на одинці з відповідачем, адже останній уже неодноразово завдавав їй фізичного болю та психологічних страждань. Зауважила, що після конфлікту, який виник 24.02.2024 сторони бачилась лише один раз 25.04.2017 на день народження спільної доньки, однак відповідач не просив пробачення в позивачки, не вживав спроб для примирення та налагодження відносин, не цікавився її станом здоров`я, не пропонував будь-яку підтримку чи допомогу.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Слізяк М.М. заперечили щодо надання строку для примирення з аналогічних підстав викладених у запереченнях.

Представник відповідача адвокат Мишковська Т.М. підтримала подану відповідачем заяву про надання строку для примирення та просила надати сторонам строк терміном шість місяців.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився.

Вислухавши учасників справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком.

Отже шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Примушування одного з подружжя до перебування у шлюбі, який проти цього заперечує, порушуватиме його законні права та інтереси і суперечитиме вимогам закону.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі №369/7035/18, провадження №61-1658св20.

Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Суд зауважує, що при поданні відповідачем заяви про надання строку на примирення між сторонами, останнім не надано жодних доказів на підтвердження викладених у заяві обставин, які б свідчили про наявність у відповідача наміру на примирення та можливості зберегти шлюб, примушувати ж до таких дій суд не вправі. Водночас подання стороною клопотання щодо примирення подружжя не є безумовною підставою для надання такого строку.

При цьому судом прийнято до уваги подані стороною позивача заперечення щодо надання строку на примирення із долученими до нього доказами, у тому числі, щодо вчинення домашнього насильства відповідачем щодо своєї дружини.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про надання строку на примирення. В такому випадку підстави для зупинення провадження у цивільній справі відсутні.

Керуючись ст. 111 СК України, ст.ст. 261, 353, 354 ЦПК, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про надання строку на примирення сторін відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 24 червня 2024 року.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна