Справа № 405/3702/24
Номер провадження 2-о/404/168/24
У Х В А Л А

про передачу справи

01 липня 2024 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Мохонько В.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту перебування фізичних осіб на утриманні,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда із заявою про встановлення факту перебування фізичних осіб на утриманні.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.05.2024 року матеріали цивільної справи направлено до Кіровського районного суду м. Кіровограда за підсудністю.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мохонько В.В. для розгляду справи.

Разом з цим, відкриття провадження у цій справі Кіровським районним судом м. Кіровограда буде порушувати вимоги ч. 1 ст. 316 ЦПК України, що є безумовною підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (якщо прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності)).

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до належного за підсудністю суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та упродовж розумного, але не більш встановленого законом строку розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Відповідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема: окремого провадження.

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заяви фізичної особи про встановлення факту що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Верховний Суд у постанові від 16.10.2019 у справі № 449/1352/15-ц зазначив, що за положеннями статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Водночас має значення зареєстроване місце проживання.

Відповідно до Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» адреса житла - місцезнаходження житла особи, що включає такі дані (за наявності): область, район, місто (село, селище), район у місті, вулиця (шосе/ проспект/ бульвар/ алея/ площа/ майдан/ провулок/ узвіз/з`їзд/проїзд/лінія/просіка/тупик тощо), номер будівлі (будинку/корпусу/блоку/секції тощо), номер квартири (кімнати тощо); витяг з реєстру територіальної громади - документ у паперовій або електронній формі, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час формування витягу; орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, який на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради, забезпечує формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи; реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Згідно ст. 5 цього Закону громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його.

Відповідно до п. 2 розділу VI Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до набрання чинності цим Законом, не підлягає повторній реєстрації (декларуванню). Для підтвердження інформації про місце проживання (перебування), зареєстроване до набрання чинності цим Законом, особа може подавати відомості про місце проживання, що були внесені до: 1) паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки; 2) паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон у формі е-паспорта або е-паспорта для виїзду за кордон; 3) витягу з реєстру територіальної громади.

Як вбачається з копії паспорту серії НОМЕР_1 , виданого 23.02.2007 року Зачепилівським РВ УМВС України в Харківській області, ОСОБА_1 з 23.04.2013 року зареєстрований за адресою: с. Городнє, Болградський район, Одеська область.

Відповідно до даних реєстру територіальної громади, місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповіддю відділу «Центр надання адміністративних послуг» Городненської сільської ради, Болградського району, Одеської області.

Надані ОСОБА_1 до заяви письмові докази не підтверджують, що його місце проживання або перебування зареєстровано за адресою по АДРЕСА_2 , яка є адміністративною територією Фортечного району м. Кропивницького, а фактичне проживання його за зазначеною вище адресою у м. Кропивницькому не є достатньою підставою для звернення із заявою до Кіровського районного суду міста Кіровограда.

Таким чином, оскільки за даними органу реєстрації зареєстроване місце проживання чи перебування заявника не є територією Фортечного району м. Кропивницький, а відтак дана справа не підсудна Кіровському районному суду м. Кіровограда.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо:справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, суддя вважає за необхідне, передати справу на розгляд до Болградського районного суду Одеської області.

Керуючись ч. 1 ст. 31, ст. 260, 316, 317, 353 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту перебування фізичних осіб на утриманні передати за підсудністю на розгляд до Болградського районного суду Одеської області.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01.07.2024 року.

Суддя

Кіровського районного суду

м. Кіровограда Віталіна МОХОНЬКО