КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Ламбуцька Т.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Лисової С.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Клапчуком Федором Петровичем, на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 23 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Кагарлицької міської ради про визнання права власності на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Кагарлицького районного суду Київської області з позовом до Кагарлицької міської ради, в якому просив визнати за ним право на земельну частку (пай) КСП "Відродження" розміром 3,9 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Липовецької сільської ради Кагарлицького (Обухівського) району Київської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 23.09.1983 року він з 04.09.1990 року був членом колгоспу «10 років Жовтня» с. Липовець Кагарлицького району Київської області, який в подальшому було реорганізовано в сільськогосподарське колективне підприємство «Відродження».

Також, 04.09.1990 року позивач був прийнятий на роботу в колгосп «10 років Жовтня» на посаду заступника головного бухгалтера, а з 25.03.1993 року - переведений на посаду головного бухгалтера сільськогосподарського колективного підприємства «Відродження».

Рішенням Липовецької сільської ради Кагарлицького району Київської області від 28.07.1995 року було затверджено розпаювання земель сільськогосподарського колективного підприємства «Відродження» та видано Державний акт на право колективної власності на землю серія КВ.

При цьому, відповідно до Додатку №1 до Державного акту списку громадян - членів КСП, сільськогосподарського кооперативу або товариства, позивач внесений до вказаного списку за №6, а саме зазначено ОСОБА_2 .

Разом з тим, після розпаювання позивач не отримував та у позивача відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай).

За вказаних обставин, а також посилаючись на неможливість оформлення своїх прав на земельну частку (пай), позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 23.02.2024 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 100-102).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, а також невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Так, в обґрунтування доводів апеляційної скарги, позивач вказує на неврахування судом першої інстанції того, що він був членом КСП "Відродження", включений до списку за № 6, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, що є юридичним фактом, на підставі якого він набув права на земельну частку (пай) КСП "Відродження" з дня видачі Державного акту на право колективної власності на землю від 30.11.1995 року.

При цьому, зазначає, що таке право виникло в нього в силу прямих вимог законодавства, а саме п. 2 Указу Президента № 720/95 від 08.08.1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" (а.с.103-107).

Представник позивача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу, який поданий до суду 22.04.2024.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 23.09.1983 року та протоколу №10 засідання правління колгоспу «70 років Жовтня» від 28 вересня 1990 року ОСОБА_2 з 04.09.1990 року був прийнятий в члени колгоспу «70 років Жовтня» с. Липовець Кагарлицького району Київської області, який в подальшому було реорганізовано в сільськогосподарське колективне підприємство «Відродження».

Також, 04.09.1990 року позивач був прийнятий на роботу в колгосп «70 років Жовтня» на посаду заступника головного бухгалтера, а з 25.03.1993 року переведений на посаду головного бухгалтера сільськогосподарського колективного підприємства «Відродження».

30.11.1995 року колективному сільськогосподарському підприємству «Відродження» с.Липовець видано Державний акт на право колективної власності на землю серія КВ на підставі рішенням Липовецької сільської ради Кагарлицького району Київської області від 28.07.1995 року, яким було затверджено розпаювання земель сільськогосподарського колективного підприємства «Відродження».

Відповідно до Додатку №1 до Державного акту списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, позивач внесений до вказаного списку за №6, а саме зазначено ОСОБА_2 .

Зі змісту трудової книжки колгоспника вбачається, що 01.09.1995 року позивач виведений з членів колективного сільськогосподарського підприємства «Відродження» згідно поданої заяви та звільнений з роботи, що стверджується також і архівним витягом з протоколу №6 засідання правління КСГП «Відродження» від 22.08.1995.

При цьому, в трудовій книжці мається запис про те, що 26.06.1995 року ОСОБА_2 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ.

Отже на час складання списків та отримання Державного акту на право колективної власності на землю 30.11.1995 року позивач не працював у КСП «Відродження» та не був його членом.

У свою чергу, у ч. 2 ст. 23 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Згідно з п. 1 Указу Президента №720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства .

Відповідно до п. 2 Указу Президента №720/95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 23.09.2021 по справі № 563/1407/19, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством (КСП) акта на право колективної власності на землю вона: працювала в цьому підприємстві; була його членом; була включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Таким чином, встановивши, що на час складання списків та отримання Державного акту на право колективної власності на землю 30.11.1995 позивач не працював у КСП "Відродження" та не був його членом, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що позивач не має права на земельну частку (пай).

Посилання апелянта на те, що він включений до списку за № 6, що додається до державного акта на право колективної власності, а отже набув права на земельну частку (пай) КСП "Відродження", колегія суддів відхиляє, оскільки право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів колективного сільськогосподарського підприємства до відповідних списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнень і затвердження указаних списків, а з моменту передачі (державної реєстрації) державного акта про право колективної власності на землю конкретному колективному сільськогосподарському підприємству.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13.04.2022 по справі № 610/1117/20.

Інші доводи апеляційної скарги колегією суддів оцінюються критично, адже останні зводяться виключно до переоцінки доказів та необгрунтованої незгоди з висновками суду першої інстанції, які, у свою чергу, повністю узгоджуються з фактичними обставинами справи, наявними доказами та відповідними вимогами закону.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зазначити, що у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені позивачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Клапчуком Федором Петровичем - залишити без задоволення.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 23 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Кагарлицької міської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 28 червня 2024 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова