Справа № 683/3182/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

з участю: позивача ОСОБА_1 та його представника

адвоката Віхерко Н.О.

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинів цивільну справу №683/3182/21, 2/683/12/2024 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і просив встановити факт батьківства ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно нього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, що ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його батьком.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги вказує, що з 1999 року по 2013 рік його батьки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 проживали однією сім`єю як подружжя без реєстрації шлюбу в належному батькові будинку АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 народився він. Оскільки його батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі, тому відомості про батька у свідоцтві про його народження були внесені зі слів матері ОСОБА_8 і його батьком зазначено ОСОБА_8 . Коли він став дорослим, то від матері дізнався, що його батько ОСОБА_7 був засуджений за вчинення тяжкого злочину, тому вони за спільною згодою із ОСОБА_7 вирішили не записувати його як батька в актовому записі про його народження.

Вказує, що з самого народження він постійно проживав разом із матір`ю ОСОБА_8 та батьком ОСОБА_7 , який завжди відносився до нього як батько до сина, турбувався про нього та матеріально забезпечував.

У 2013 році він з матір`ю та сестрою переїхали проживати у с. Вишнопіль, де з ними періодично проживав також і ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зазначає, що він є сином ОСОБА_7 й відповідно його спадкоємцем першої черги за законом, вчасно подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом після смерті батька. Однак, він не може оформити спадщину, оскільки за документами не може підтвердити родинні відносини із померлим. Крім того, відповідачі, які є спадкоємцями інших черг, не визнають його право на спадщину.

Тому, просить встановити факт батьківства ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно нього ОСОБА_1 .

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 листопада 2021 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 травня 2022 року у даній справі призначено судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, на час проведення експертизи провадження у справі було зупинено.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 липня 2022 року провадження у даній справі відновлено.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 серпня 2022 року у даній справі призначено судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, на час проведення експертизи провадження у справі було зупинено.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 листопада 2022 року провадження у даній справі відновлено.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 грудня 2022 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26 січня 2023 року провадження у справі було зупинено до залучення до участі у справі правонаступників відповідача ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 листопада 2023 року провадження у даній справі відновлено.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 лютого 2024 року до участі у даній справі в якості правонаступника відповідача ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , залучено його доньку ОСОБА_4 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав то показав, що його мати ОСОБА_8 з 1999 року почала проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 . Під час спільного проживання у них у 2001 році народився він, а у 2005 році народилась донька ОСОБА_9 . Батьки жили разом однією сім`єю до 2013 року в с. Коржівка. Коли батьки розійшлись, то вони з матір`ю переїхали на постійне місце проживання в с. Вишнопіль, а батько залишився проживати в с. Коржівка. Вказує, що за життя ОСОБА_7 визнавав його своїм сином, звертався до нього як до сина, виховував його та матеріально допомагав. Він постійно спілкувався з батьком, востаннє по телефону за день його смерті. Також вказує, що за життя ОСОБА_7 його сестри ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , брат ОСОБА_5 також визнавали його сином ОСОБА_7 , неодноразово спільно із ОСОБА_7 приїжджали до нього в гості. Після смерті ОСОБА_7 у квітні 2021 року сестра ОСОБА_7 ОСОБА_10 віддала йому оригінал правовстановлюючого документа на належну ОСОБА_7 земельну ділянку та передала йому належний ОСОБА_7 автомобіль, пообіцявши допомогти в оформленні спадщини після смерті ОСОБА_7 . Однак, коли він звернувся в суд з даним позовом, то відповідачі змінили своє ставлення до нього та не визнають його сином ОСОБА_7 .

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Віхерко Н.О. позов підтримала та просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проти позову заперечили та просили відмовити у його задоволенні, однак у визначений судом строк відзив на позов не подавали.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 вказувала, що за життя ОСОБА_7 , який є для неї рідним дядьком, не визнавав ОСОБА_1 своїм сином, однак мати ОСОБА_1 ОСОБА_8 говорила, що ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_1 . Крім того, повідомила, що ОСОБА_1 спілкувався із ОСОБА_7 , завжди йому телефонував і називав його татом. ОСОБА_7 також завжди допомагав ОСОБА_1 матеріально, зокрема, надавав йому грошові кошти на навчання. Вказує, що ОСОБА_10 віддала ОСОБА_1 правовстановлюючі документи на землю та автомобіль, які належали ОСОБА_7 , бо за життя ОСОБА_7 говорив, що ОСОБА_1 можливо є його сином. Вказувала, що її батько ОСОБА_5 , який є рідним братом ОСОБА_7 , знав про те, що судом призначено судово-генетичну експертизу, однак на експертизу не поїхав, бо не хотів.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила факт спільного проживання ОСОБА_7 , який був для неї рідним братом, та матері позивача ОСОБА_8 , вказуючи, що

про їх відносини їй нічого не відомо. Однак, стверджувала, що за життя ОСОБА_7 говорив, що ОСОБА_11 не його син. Також вказувала, що ОСОБА_7 дуже любив дітей, в тому числі й ОСОБА_12 , саме тому вона з ОСОБА_7 приїжджали до ОСОБА_12 в гості. Як саме автомобіль та правовстановлюючі документи на належну ОСОБА_7 земельну ділянку з`явились у ОСОБА_1 їй не відомо.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні вказувала, що ОСОБА_7 , який був для неї рідним дядьком, завжди сумнівався, що ОСОБА_1 був його сином. Коли ОСОБА_7 був у лікарні, то ОСОБА_1 не надавав коштів на його лікування, а такі кошти надавав її батько ОСОБА_5 , який був рідним братом ОСОБА_7 , взявши кредит, який вони із сестрою виплачували. Стверджувала, що її батько ОСОБА_5 був обізнаний про призначення судово-генетичної експертизи у даній справі, а також знав, що його двічі викликали для відібрання зразків, однак він не поїхав на експертизу, тому що не хотів.

В судові засідання, призначені на 04 червня 2024 року та 20 червня 2024 року відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а також представник ОСОБА_3 адвокат Іваницький А.М., які були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не з`явились, при цьому представник ОСОБА_3 адвокат Іваницький А.М. двічі подавав клопотання про відкладення розгляду справи. Оскільки відповідачі та представник двічі поспіль не з`явились в судове засідання, тому протокольною ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2024 року постановлено на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Вишнопіль Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23 серпня 2001 року матір`ю ОСОБА_1 записана ОСОБА_8 , батьком ОСОБА_8 .

За даними Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №6 від 25 серпня 2021 року вбачається, що відомості про батька ОСОБА_1 записані за вказівкою матері.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 вказував, що його рідним батьком є ОСОБА_7 , а оскільки в свідоцтві про народження відомості про його батька внесені за вказівкою матері, тому просив встановити факт батьківства ОСОБА_7 відносно нього.

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, про що 18 лютого 2021 року виконавчим комітетом Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 .

На день смерті ОСОБА_7 був зареєстрований та проживав один за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №766 від 21 березня 2021 року.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_7 увійшла земельна ділянка площею 2,29 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:023:0026, яка розташована на території Коржівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, та належала ОСОБА_7 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 11 квітня 2008 року.

Відповідачка ОСОБА_3 є рідною сестрою ОСОБА_7 , а відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є племінницями ОСОБА_7 (доньки його рідного брата ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

20 квітня 2021 року за заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини за законом після смерті дядька ОСОБА_7 . Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №169/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 .

Того ж дня ОСОБА_5 , який є рідним братом ОСОБА_7 , подав нотаріусу заяву про відмову від спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_7 , на користь ОСОБА_2

27 липня 2021 року позивач ОСОБА_1 також подав нотаріусу заяву, у якій повідомив, що він приймає спадщину після смерті свого батька ОСОБА_7 .

Крім того, із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_7 10 серпня 2021 року до нотаріуса звернулась також його сестра ОСОБА_3

25 серпня 2021 року державний нотаріус Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотна Т.В. відмовила ОСОБА_1 в оформленні спадкових прав за законом на належну ОСОБА_7 земельну ділянку через відсутність документального підтвердження, що ОСОБА_7 був для ОСОБА_1 батьком.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року.

Пленум Верховного Суду України у пункті 3 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім'ю України.

Відповідно до ч.2 ст.55 КпШС України при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно зі статтею 53 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Законодавством не визначено вичерпний перелік доказів, які можуть підтверджувати факт батьківства особи щодо дитини. При цьому суд може прийняти як доказ письмові документи, показання свідків, пояснення сторін тощо, якщо вони можуть достовірно підтвердити або спростувати:

- спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і можливим батьком до народження дитини;

- спільне виховання чи утримання ними дитини;

- визнання особою свого батьківства за життя.

Частиною третьою статті 53 КпШС України визначено чотири юридично значимі обставини встановлення батьківства, кожна з яких є необхідною і достатньою для задоволення позову: а) спільне проживання та ведення спільного господарства батьками дитини до її народження; б) спільне виховання батьками дитини; в) спільне утримання батьками дитини; г) визнання батьківства відповідачем.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2019 року в справі №562/1155/18 (провадження № 61-11709св19).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, згідно зі статтею 53 КпШС України підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний

бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. У необхідних випадках суд для з`ясування питань, пов`язаних із походженням дитини, може з урахуванням обставин справи призначити відповідну судову експертизу.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини.

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття.

Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.

Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Подібні за змістом висновки щодо застосування положень статті 53 КпШС України містяться у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 543/738/16-ц, від 29 серпня 2018 року в справі № 641/9147/15-ц, від 21 листопада 2018 року в справі № 225/6301/15-ц, від 26 січня 2022 року у справі № 754/11664/15.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частини перша, п`ята, шоста, сьома статті 81 ЦПК України).

Згідно частини першої статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини перша та друга статті 89 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (пункти 1 та 2 частини першої статті 264 ЦПК України).

На підтвердження заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 надав суду письмові докази, а також за клопотаннями сторін суд заслухав показання свідків.

Так, згідно довідки Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницького району №1829 від 27 серпня 2021 року вбачається, що ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . У період з 1999 року по 2013 рік ОСОБА_7 проживав за вказаною адресою разом зі своєю матір`ю ОСОБА_13 , яка була зареєстрована за цією ж адресою, співмешканкою ОСОБА_8 та дітьми: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які проживали за вказаною адресою без реєстрації, та вели спільне господарство. Після розлучення із співмешканкою ОСОБА_8 , ОСОБА_7 спілкувався та допомагав матеріально у навчанні ОСОБА_1 , якого вважав своїм сином.

Із наданих позивачем фотокарток вбачається, що на них зображений ОСОБА_7 разом із ОСОБА_1 у різні періоди життя останнього, а також разом із ними зображені інші члени сім`ї, зокрема, мати ОСОБА_1 ОСОБА_8 , мати ОСОБА_7 ОСОБА_13 , а також старша сестра ОСОБА_1 ОСОБА_14 . Більшість зображень на цих фотокартках були зроблені в с. Коржівка за місцем проживання ОСОБА_7 , що підтвердила в судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 , яка також підтвердила особи людей, зазначених на фотокартках.

Із показань свідка ОСОБА_8 вбачається, що 06 червня 1999 року вона познайомилась із ОСОБА_7 , деякий час вони зустрічались, а наприкінці 1999 року почали проживати разом як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Проживали в с. Коржівка у батьківській хаті ОСОБА_7 . З ними проживала також мати ОСОБА_7 ОСОБА_13 . У 2001 році у них із ОСОБА_7 народився син ОСОБА_11 , а у 2005 році донька ОСОБА_15 . Вказує, що ОСОБА_7 був засуджений за вбивство, а тому він не хотів псувати дітям біографію, через що вони не записували його батьком дітей. Під час спільного проживання із ОСОБА_7 їх відносини були як між чоловіком та дружиною, вони вели спільне господарство, обоє працювали та мали спільний бюджет, разом виховували дітей. У 2013 році вони з ОСОБА_7 розійшлись і вона з дітьми переїхали проживати в с. Вишнопіль. Вказує, що за життя ОСОБА_7 визнавав ОСОБА_12 своїм сином, утримував його матеріально, постійно передавав їй гроші для дітей, спілкувався з ОСОБА_12 , приїжджав до нього гості. Крім того, у 2015 році ОСОБА_7 хотів встановити над дітьми ОСОБА_12 та ОСОБА_15 опіку, в зв`язку із чим звертався до органу опіку та піклування, однак йому було відмовлено і діти залишились із нею. Стверджує, що батьком ОСОБА_1 був саме ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_14 , яка є рідною сестрою ОСОБА_1 , показала, що вона з сестрами та їх мати ОСОБА_8 проживали в с. Вишнопіль. У листопаді-грудні 1999 року її мати ОСОБА_8 почала проживати в с. Коржівка разом із ОСОБА_7 . У 2001 році у них з ОСОБА_7 народилась спільна дитина син ОСОБА_1 , а у 2005 році донька ОСОБА_9 . Вказує, що до 2006 року вони жили нормально, як одна сім`я, а потім ОСОБА_7 почав бити ОСОБА_8 , вони сварились, то розходились, то сходились, а у 2013 році вони остаточно розійшлись. Стверджує, що після розлучення із ОСОБА_8 , дітей ОСОБА_12 та ОСОБА_16 не залишав, завжди передавав для них гроші та подарунки. Коли ОСОБА_11 підріс, то сам приїжджав до ОСОБА_7 , вони разом ходили на риболовлю, він купив для ОСОБА_12 автомобіль. ОСОБА_7 також був присутній на випускному вечері в ОСОБА_12 . Коли ОСОБА_11 вступив до вищого навчального закладу, то ОСОБА_7 сплачував частину коштів за навчання ОСОБА_12 , передавав ОСОБА_12 продукти харчування, поповнював рахунок мобільного телефону. Коли в ОСОБА_12 народився син, то ОСОБА_7 разом із ОСОБА_3 приїжджали до ОСОБА_12 в гості. В останні роки ОСОБА_7 хворів і через це ОСОБА_11 хотів кинути навчання, однак саме ОСОБА_7 заборонив йому це робити. Про смерть ОСОБА_7 ОСОБА_12 повідомила по телефону ОСОБА_3 і вони всі були на похоронах. Після смерті ОСОБА_7 саме його сестри ОСОБА_3 та ОСОБА_10 наполягли на тому, щоб ОСОБА_11 оформляв спадщину після смерті ОСОБА_7 на належну йому земельну ділянку, та передали для ОСОБА_12 документи на землю та автомобіль. Вказує, що за життя ОСОБА_7 завжди говорив, що ОСОБА_11 та ОСОБА_15 це його діти. Поки був живий ОСОБА_7 то його сестри та брат теж визнавали ОСОБА_12 своїм племінником. Вказує, що вона особисто запитувала у ОСОБА_7 чому він не записаний батьком ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , на що він їй сказав, що був засуджений за вбивство, тому не хотів псувати дітям біографію. Також стверджує, що у 2015 році ОСОБА_7 звертався до органу опіки та піклування із заявою про визначення місця проживання дітей з ним, однак йому відмовили.

Свідок ОСОБА_17 показав, що у період з 1998 року по 2021 рік він обіймав посаду сільського голови Коржівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. ОСОБА_7 був його однокласником та другом. Вказує, що у 1999 році ОСОБА_7 та ОСОБА_8 «зійшлись» та почали проживати разом однією сім`єю як чоловік та дружина. Вони проживали в с. Коржівка у батьківській хаті ОСОБА_7 , де разом з ними також проживала мати ОСОБА_7 . Під час спільного проживання у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 народилось двоє дітей: син ОСОБА_11 та донька ОСОБА_15 . Вказує, що він особисто був присутній на родинах та хрестинах цих дітей та стверджує, що ОСОБА_7 визнавав їх своїми дітьми та поводився по відношенню до них як батько. Сестри ОСОБА_7 також були на родинах і хрестинах і жодних непорозумінь чи скандалів між ними щодо походження дітей не було. До 2013 року він постійно бачив, що ОСОБА_8 з дітьми проживає в с. Коржівка разом із ОСОБА_7 . Вони жили як одна сім`я, вели спільне господарство, разом виховували дітей. ОСОБА_7 працював і все що заробляв, він віддавав дітям. ОСОБА_7 неодноразово йому говорив, що йому треба заробляти гроші для дітей. Також він неодноразово бачив, як ОСОБА_7 з ОСОБА_12 проводили спільно час, зокрема разом були на риболовлі. Вказує, що коли народився ОСОБА_11 , то він мав розмову із ОСОБА_7 щодо реєстрації народження дитини, однак останній йому повідомив, що не записав себе батьком ОСОБА_12 через те, що був засуджений. Також свідок підтвердив, що у 2015 році він разом із ОСОБА_7 їздив до органу опіки та піклування Старокостянтинівської райдержадміністрації, бо ОСОБА_7 хотів відібрати дітей ОСОБА_12 та ОСОБА_15 від ОСОБА_8 та опікуватись ними, однак йому було у цьому відмовлено.

Показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_17 є логічними, послідовними, узгоджуються з іншими дослідженими судом письмовими доказами, та у своїй сукупності підтверджують обставини того, що мати позивача ОСОБА_1 ОСОБА_8 та померлий ОСОБА_7 з 1999 року по 2013 рік разом проживали однією сім`єю й вели спільне господарство, виховували та утримували сина ОСОБА_12 , а також, що померлий ОСОБА_7 за життя визнавав позивача своєю дитиною.

На спростування вказаних обставин відповідачі на надали суду жодних доказів, лише посилались на показання свідка ОСОБА_10 , яка є рідною сестрою ОСОБА_7 .

Так, судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що за життя ОСОБА_7 не визнавав ОСОБА_12 своїм сином та говорив, що якби він був його сином, то він би був записаний його батьком. З 1999 року ОСОБА_7 проживав в с. Коржівка разом із мамою, а ОСОБА_8 ніколи з ним не проживала, бо жила в с. Вишнопіль. Вказує, що ОСОБА_12 вона знає, однак відносини між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 пояснила тим, що ОСОБА_7 любив всіх дітей, в тому числі і позивача, однак за життя він сумнівався, що ОСОБА_11 його син. При цьому, свідок підтвердила, що після смерті ОСОБА_7 вона особисто віддала для ОСОБА_1 автомобіль та документи на земельну ділянку, які належали ОСОБА_7 , пояснюючи це тим, що ОСОБА_1 повинен був відмовитись від усього іншого належного померлому ОСОБА_7 майна. Однак, чому саме вона віддала для чужої, за її словами людини, майно, яке належало її брату ОСОБА_7 , вона пояснити не змогла.

Оцінюючи показання ОСОБА_10 , суд вважає їх не логічними, суперечливими, не конкретними, такими, що не узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, а тому визнає їх недостатніми для спростування встановлених судом обставин.

З метою встановлення наявності біологічної спорідненості по чоловічій лінії між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який був рідним братом ОСОБА_7 , за клопотанням позивача ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 серпня 2022 року у даній справі призначалась судово-генетична експертиза, проведення якої було доручено експертам Вінницького НДЕКЦ МВС України.

Проте, вказана експертиза проведена не була через те, що ОСОБА_5 двічі, а саме: 06 жовтня 2024 року та 31 жовтня 2022 року для відбору експериментальних зразків не з`явився, що підтверджується повідомленням судового експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України Лук`янович О.І. від 31 жовтня 2022 року №СЕ-19/102-22/13576-БД.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 був рідним братом померлого ОСОБА_7 , а тому єдина можливість встановити біологічну спорідненість по чоловічій лінії між ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_7 була лише за допомогою експериментальних зразків, відібраних у ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 був належним чином повідомлений про призначення судово-генетичної експертизи, оскільки копію ухвали від 04 серпня 2022 року особисто отримав 17 серпня 2022 року (Т.1 а.с.161). Також ОСОБА_5 був належним чином повідомлений про необхідність особисто з`явитись для відібрання експериментальних зразків для проведення експертизи, оскільки особисто 05.10.2022 та 21.10.2022 отримав відповідні повідомлення суду (Т.1 а.с.174, 179). Однак, ОСОБА_5 у зазначені експертом дні не з`явився без поважних на те причин. При цьому, як повідомили в судовому засіданні його доньки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , їх батько ОСОБА_5 не захотів їхати на експертизу.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 06 січня 2023 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 помер, в зв`язку із чим можливість встановлення наявності біологічної спорідненості по чоловічій лінії між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 експертним шляхом втрачена.

Враховуючи, що статтею 53 КпШС України безпосередньо не передбачено такої підстави встановлення батьківства, як висновок судово-генетичної експертизи, то суд, оцінивши усі інші надані позивачем докази в їх сукупності, дійшов висновку, що вони підтверджують факт спільного проживання однією сім`єю матері позивача ОСОБА_1 ОСОБА_8 та померлого ОСОБА_7 з 1999 року по 2013 рік, факт виховання та утримання сина ОСОБА_12 , а також, той факт, що за життя ОСОБА_7 визнавав позивача своїм сином.

При цьому, надані відповідачами докази жодним чином не спростовують встановлені судом обставини.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача щодо встановлення батьківства.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 грн., що підтверджується квитанцією від 01.11.2021. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути по 302 грн. 67 коп. (908 грн. : 3 = 302,67 грн.).

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 83, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, що ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 по 302 грн. 67 коп. судового збору з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ; фактичне місце проживання: с. Самчики Хмельницького району Хмельницької області, 31182, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 .

Повний текст рішення складено 01 липня 2024 року.

Суддя: