Справа № 523/5401/23
Провадження №2/521/469/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя Плавич І.В.,

секретар судового засідання Петренко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за житлово комунальні послуги в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти, сплачені за житлово комунальні послуги з теплопостачання в житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 4707,39 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником 2/3 частин квартири АДРЕСА_2 , та складається в цілому з трьох житлових кімнат, житловою площею 36,4 кв. м., загальною площею 62,1 кв.м. на підставі Свідоцта про право на спадщину за законом серія та номер 1-1878, яке видане 15.11.2017 року Другою Одеською державною нотаріальною конторою. Власником 1/3 частини вказаної квартири є ОСОБА_2 , яка успадкувала вказану частку у спадщину після смерті ОСОБА_3 .

В лютому 2018 року ОСОБА_3 одружився на ОСОБА_2 , після чого ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_2 змінили замки в квартирі та повідомили позивача, що ця квартира є їх особистою власністю і вони можуть розпоряджатися нею на власний розсуд. Саме з цього часу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 самостійно на власний розсуд користувалися квартирою АДРЕСА_2 та всіма комунальними послугами.

Неодноразові намагання вселитися в спірну квартиру не надали результату, тому ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16.09.2021 року по справі №523/12809/20 був частково задоволений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та виселення.

Вказане рішення було виконане лише 01.02.2023 року, що підтверджується Постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження серії ВП №70830532 від 01.02.2023 року.

Таким чином, з лютого 2018 по 01.02.2023 року позивач не користувався ні квартирою, ні комунальними послугами, які постачалися у вказану квартиру.

Всі комунальні послуги за вказаний період споживались ОСОБА_2 , проте не сплачувалися. Таким чином, станом на 01.02.2023 року у відповідачки виникла заборгованість за користування послугами з теплопостачання в сумі 3418, 35 грн.

Позивач зазначає, що у зв`язку з тим, що відповідачка не бере жодної участі в утриманні квартири, вартість послуг з теплопостачання сплатив ОСОБА_1 на загальну суму 4707,39 грн.

Позивач вважає, що ОСОБА_2 має відшкодувати йому понесені витрати щодо сплати комунальних послуг за теплопостачання в сумі 4707,39 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідачки судові витрати в сумі 69573,60 грн., з яких:

- 1073,60 грн. судовий збір,

- 68500, 00 грн. витрати на правничу допомогу.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що вона єдина спадкоємиця свого покій ного чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та фактично проживає за адресою свого чоловіка з лютого 2018 року квартири АДРЕСА_2 .

З 08.05.2022 року перебуває в Нідерландах, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та запровадження воєнного стану.

Незважаючи на відсутність в країні, сплачувала комунальні платежі в повному обсязі за всю квартиру, хоча їй належить лише 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 .

Відповідач не уповноважувала ОСОБА_1 та не просила оплачувати будь які боргові зобов`язання, якщо вони матимуть місце.

Опалювальний сезон закінчується у квітні місяці, а позивач, 29.03.2023 року звернувся до суду з позовною заявою.

У ЖБК «Центральний -23», у віданні якого знаходиться квартира, не має до неї претензій щодо оплати комунальних платежів.

01.02.2023 року при вселенні ОСОБА_1 у квартиру за рішенням суду, ним та його представником не було складено акт про показання лічильників по воді, електриці та газу.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про слухання справи сповіщені належним чином та своєчасно. Від представника надійшла заява про слухання справи у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про слухання справи сповіщена належним чином і своєчасно.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 2/3 частин квартири АДРЕСА_2 , та складається в цілому з трьох житлових кімнат, житловою площею 36,4 кв. м., загальною площею 62,1 кв.м. на підставі Свідоцта про право на спадщину за законом серія та номер 1-1878, яке видане 15.11.2017 року Другою Одеською державною нотаріальною конторою. Власником 1/3 частини вказаної квартири є ОСОБА_2 , яка успадкувала вказану частку у спадщину після смерті ОСОБА_3 .

В лютому 2018 року ОСОБА_3 одружився на ОСОБА_2 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16.09.2021 року по справі №523/12809/20 був частково задоволений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та виселення.

Вказане рішення було виконане лише 01.02.2023 року, що підтверджується Постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження серії ВП №70830532 від 01.02.2023 року.

Всі комунальні послуги за вказаний період, як зазначає позивач, споживались ОСОБА_2 . Станом на 01.02.2023 року у відповідачки виникла заборгованість за користування послугами з теплопостачання в сумі 3418, 35 грн.

Позивач зазначає, що у зв`язку з тим, що відповідачка не бере жодної участі в утриманні квартири, вартість послуг з теплопостачання сплатив ОСОБА_1 на загальну суму 4707,39 грн.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (частина перша статті 5 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У частині першій статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Судом встановлено, що сторони є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 і відповідно до закону зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води або до затверджених нормативів (норм) споживання.

Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до вимог статті 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

З наданих позивачем квитанцій не вбачається, за який період здійснена оплата за теплопостачання, чи була наявна заборгованість з оплати за теплопостачання на момент внесення платежів, а якщо і наявна заборгованість, то за який період.

Відповідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2 статті 77 ЦПК України.

Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Як вбачається з положень частини 1статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову, зв`язку з недоведеністю заявлених вимог.

У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись Главою 9 Розділу ІІІ ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за житлово комунальні послуги в порядку регрессу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Повні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч.5 п.4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя: І.В. Плавич