465/5160/24
2-з/465/117/24
У Х В А Л А

про забезпечення позову

"28" червня 2024 р. Суддя Франківського районного суду м. Львова Мартьянова С.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування грошових коштів з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2024 року позивач, в особі свого представника звернувся до Франківського районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_3 про витребування грошових коштів з чужого незаконного володіння у розмірі 1138172,00 грн.

Разом з позовною заявою представником позивача була подана заява про забезпечення позову, в якій просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1 , площею 47,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, до набрання рішенням суду законної сили; заборонити вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження та розпорядження у інший спосіб належним ОСОБА_3 нерухомим майном: квартири розташованої за адресою АДРЕСА_1 , площею 47,9 кв.м. до набрання рішення суду законної сили.

Заяву обґрунтовано тим, що 20.09.2019 року ОСОБА_1 склав довіреність, якою уповноважив ОСОБА_3 , на здійснення ряду юридичних дій щодо належного йому на праві власності майна, зокрема, квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

На підставі вказаної довіреності, ОСОБА_3 від імені ОСОБА_1 було укладе договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 та отримано нею грошові кошти у сумі 28000,00 доларів США, що еквівалентно 1138172,00 грн., відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 17.06.2024 року, який становить 40,6490 грн. за долар США.

Відповідач (повірений) в порушення домовленостям між Сторонами кошти у сумі 28000,00 доларів США, не повернула Позивачу (довірителю), отримані від продажу квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Крім того, на отримані від продажу квартири Позивача грошові кошти, Відповідач у подальшому придбала квартиру, що знаходиться з адресою АДРЕСА_1 , площею 47,9 кв.м.

Зазначена квартира була придбана Відповідачем на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняк 1.Я., за реєстром №498, та належить останній на праві особистої приватної власності.

Таким чином, квартира за адресою АДРЕСА_1 , площею 47,9 кв.м. яка на даний момент зареєстрована на ім`я ОСОБА_4 , придбана за грошові кошти ОСОБА_1 без згоди останнього та проти його волі. Грошові кошти сумі 28 000,00 доларів США, що еквівалентно 1 138 172, 00 грн.

Відповідач як повірена, зобов`язана була негайно повернути довірителю, але не виконала свого обов`язку.

На даний момент квартира за адресою АДРЕСА_1 , площею 47,9 кв.м., складає 53000,00 доларів США відповідно до інформації з офіційної веб-сторінки Агенства нерухомості «Рентком» (realestate.lviv.ua), що свідчить про реальний намір ОСОБА_3 продати зазначену квартиру.

У випадку відчуження відповідачем квартири за адресою АДРЕСА_1 площею 47,9 кв.м., третім особам позивач буде позбавлений можливості отримати грошові кошти, які йому належать, оскільки позивач може здійснити продаж зазначеної квартири за ціну нижче ніж її реальна , або здійснити безоплатне дарування квартири іншим особам та інші дії.

Крім того, Позивачу відомо про те, що Відповідач має намір разом зі своєю матір`ю емігрувати до Греції.

Зазначене призведе до непоправного порушення прав позивача і в подальшому їх відновити буде неможливо.

Ухвалою суду від 27.06.2024 року заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову - залишено без руху.

28.06.2024 року на електрону пошту суду від представника позивача надійшло клопотання яким усунуті вказані в ухвалі суду недоліки.

Отже, форма та зміст заяви про забезпечення позову відповідає вимогам, встановленим ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.153 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі - Постанови від 22.12.2006 року №9) заява позивача про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

З врахуванням положень ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликалась, у зв`язку із чим фіксація судового засідання не здійснювалась у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

При вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що предметом позову є витребування грошей у відповідача на користь позивача у розмірі 1 138 172,00 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином, усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Відповідно до п. 6Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що станом на 17.06.2024 року ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

ЄСПЛ у рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 331/3944/18 (провадження № 61-11311св19).

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Водночас суд вважає, що вид забезпечення позову, про застосування якого просить заявник, а саме накладення арешту на квартиру, не є адекватним вимогам, на забезпечення яких він заявляється.

У постанові Верховного Суду від 19.02.2021 року у справі №643/12369/19 (провадження №61-21685св19) зроблено правовий висновок про те, що арешт майна це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна, водночас заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном. При цьому, враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

З огляду на вищезазначене, вивчивши матеріали позову та заяву про забезпечення позову, оглянувши долучені документи до таких, в їх сукупності та виходячи із обставин справи, беручи до уваги те, що між сторонами виник спір з приводу витребування майна, виходячи із засад розумності та обґрунтованості вимог позивача щодо забезпечення позову, а оскільки невжиття заходів забезпечення позову, в даному випадку, може істотно ускладнити ефективний захист прав та інтересів позивача за захистом якого він звернувся до суду, а тому суд вважає, що слід обрати один із вказаних заходів забезпечення позову, а саме заборонити вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження та розпорядження у інший спосіб належним ОСОБА_3 нерухомим майном: квартири розташованої за адресою АДРЕСА_1 , площею 47,9 кв.м.

Наведений захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог позивача щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання судового рішення і виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій. Будь-які права інших осіб, що не є учасниками судового процесу, не порушуються у зв`язку із вжиттям такого заходу.

Разом з тим, суд вважає за доцільне задовольнити заяву про забезпечення позову частково, оскільки забезпечення позову, шляхом заборонити вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження та розпорядження у інший спосіб належним ОСОБА_3 нерухомим майном: квартири розташованої за адресою АДРЕСА_1 , площею 47,9 кв.м., повною мірою забезпечить позов та відповідатиме меті забезпечення позову та принципам розумності та співмірності, та достатньою мірою гарантування досягнення дієвості такого заходу забезпечення у даному спорі.

Відтак, в задоволенні заяви про забезпечення позову в іншій частині слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149, 150,153, 260,261,353,354 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування грошових коштів з чужого незаконного володіння - задовольнити частково.

Заборонити вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження та розпорядження у інший спосіб належним ОСОБА_3 нерухомим майном: квартири розташованої за адресою АДРЕСА_1 , площею 47,9 кв.м. до набрання рішення суду законної сили.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання три роки.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Боржник: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя Мартьянова С.М.