Справа № 517/1437/24
Провадження № 2/517/285/2024
30 грудня 2024 року с-ще Захарівка
Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Тростенюка В.А.,
при секретареві Грабовій І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Захарівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Попель Д.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить достроково розірвати договір позики грошей, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Думанською А.В. від 29.03.2024 року та солідарно стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за договором позики грошей у сумі 219 411, 34 грн. та понесені судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.03.2024 між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошей, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Думанською А.В. За вказаним договором відповідач отримав від позивача позику у сумі 211 795, 56 грн., що є еквівалентом 5 400 доларів США зі строком виплати боргу до 17.03.2027 року.
Сторони домовились, що повернення грошей відбуватиметься рівними частинами до 17-го числа кожного місяця позичальник сплачує позикодавцеві еквівалент 150, 00 доларів США у гривнях.
Договір позики укладався за згодою дружини позичальника ОСОБА_3 .
Незважаючи на умови договору, повернення грошей рівними частинами 17-го числа кожного місяця відповідачем ОСОБА_4 сплачено не було, що є порушенням строків повернення грошей, визначених п. 1 Договору.
Оскільки зобов`язання за договором позики грошей відповідачі не виконують, тому позивач вимушений звернутися до суду із позовом про стягнення заборгованості.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, до матеріалів справи додали заяву, в якій вказали, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд розглядати справу без їх участі.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання 26 листопада 2024 року, 11 грудня 2024 року та 30 грудня 2024 року не з`явився, натомість належним чином повідомлявся про час, день та місце розгляду справи, шляхом скеровування кореспонденції суду по місцю реєстрації, однак відзив не подавав, причини поважності неявки суду не повідомив, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. При цьому, конверт з кореспонденцією суду про виклик в судове засідання, надісланий на адресу місця реєстрації відповідача, повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідачка ОСОБА_3 в судові засідання 26 листопада 2024 року, 11 грудня 2024 року та 30 грудня 2024 року не з`явилася, натомість належним чином повідомлялася про час, день та місце розгляду справи, шляхом скеровування кореспонденції суду по місцю реєстрації, однак відзив не подавала, причини поважності неявки суду не повідомила, жодних заяв чи клопотань від неї не надходило. При цьому, конверт з кореспонденцією суду про виклик в судове засідання, надісланий на адресу місця реєстрації відповідача, повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, якщо адресат відсутній за вказаною адресою.
Відповідно до ч. 2, 4, 6, 7 ст.128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Отже, у разі якщо судове повідомлення направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною чи встановленою судом інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, і повернуто відділом поштового зв`язку з посиланням на відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, відмовою адресата від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Згідно із частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
При вирішенні питання щодо можливості проведення судового розгляду за відсутності відповідача суд враховує, що провадження по даній справі відкрито 05.11.2024 року, строки для подання заяв по суті справи, визначених статями 191, 193, 199 ЦПК України сплинули, а відзив та зустрічний позов на позовну заяву в строки встановлені ухвалою суду від 05.11.2024 відповідачами подано не було.
Поряд з цим, частина 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Крім того, відповідно до вимог ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Таким чином, подальше відкладення розгляду даної справи буде порушувати права позивача на своєчасний судовий розгляд справи.
Згідно відповіді Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області від 05.11.2024 року № 01/17/1301, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно відповіді № 877989 від 31.10.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Суд вважає, що відповідачі не з`явилися до суду без поважних причин, не подали відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 29.03.2024 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошей (далі Договір), який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Думанською А.В. За вказаним договором відповідач отримав від позивача позику у сумі 211 795, 56 грн., що є еквівалентом 5 400 доларів США, виходячи із встановленого НБУ курсу на 29.03.2024 року 1 USD = 39, 2214 грн. зі строком виплати боргу до 17.03.2027 року. Грошові кошти були передані відповідачу ОСОБА_2 до підписання договору (а.с. 12-14).
Сторони домовились, що повернення грошей відбуватиметься рівними частинами до 17-го числа кожного місяця позичальник сплачує позикодавцеві еквівалент 150, 00 доларів США у гривнях.
Загальна сума грошей, що буде сплачена позичальником позикодавцю становить 211 795, 56 грн., що є еквівалентом 5 400 доларів США, виходячи із встановленого НБУ курсу на 29.03.2024 року 1 USD = 39, 2214 грн.
Як зазначено у п.п. «Б» п. 2. Договору остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше до сімнадцятого березня дві тисячі двадцять сьомого року.
Згідно з п. 4. Договору в разі коли, Позичальник не поверне позичені гроші у встановлений в пункті 1 цього договору строк, Позикодавець вправі пред`явити цей договір до стягнення в примусовому порядку.
Відповідно до п. 6. Договору у разі порушення Позичальником умов та строків повернення коштів згідно з графіком повернення, визначеним у п. 1 цього договору, Позикодавець вправі вимагати повернення Позичальником коштів достроково в повному обсязі.
Як зазначено у п. 8 Договору після повернення всієї суми боргу Позикодавцем буде надана Позичальнику заява про факт підтвердження повного розрахунку. Без цієї заяви борг вважається таким, що не повернутий.
Згідно з п. 9 Договору, Договір позики укладається за згодою дружини Позичальника - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий 8018 від 19.03.2024 року, яка викладена у формі заяви та підпис на якій засвідчено ПН КМНО Думанською А.В. 29.03.2024 року.
20.09.2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку відповідачам направив вимогу про негайне повернення позивачу грошових коштів переданих у борг у розмірі 211 795, 56 грн. (а.с. 15-26).
Згідно розрахунку 3% річних за невиконання грошового зобов`язання, загальний розмір 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання становить 312,21 грн. (а.с. 27).
Розрахунок здійснювався за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3%/365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення.
Відповідач з дати укладення договору та до 17-го числа кожного місяця і по теперішній час грошові кошти у сумі 150, 00 доларів США в еквіваленті у гривнях, який становить 5 883, 21 грн., виходячи із встановленого НБУ курсу на 29.03.2024 року 1 USD = 39, 2214 грн. Позикодавцю не повертав, тому розрахунок 3% річних проведено за період з 18.04.2024року по 18.10.2024 року.
Згідно розрахунку пені за невиконання грошового зобов`язання, загальний розмір пені за невиконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання у розмірі 2% від суми нездійснених платежів становить 2720, 15 грн. (а.с. 28-29).
Розрахунок пені за порушення графіку повернення коштів здійснено відносно нездійсненого платежу за період з 18.04.2024 року по 18.10.2024 року в сумі 150, 00 доларів США в еквіваленті у гривнях, який становить 5 883, 21 грн., виходячи із встановленого НБУ курсу на 29.03.2024 року 1 USD = 39, 2214 грн.
Сума інфляційного збільшення боргу становить 4 483, 42 грн.
Відповідачі свої зобов`язання за умовами договору позики грошей не виконують та мають заборгованість перед позивачем у розмірі 219 311, 34 грн., яка складається з наступного:
-211 795, 56 грн. основний борг;
-312, 21 грн. 3% річних;
-2 720, 15 грн. пеня;
-4 483, 42 грн. інфляційне збільшення боргу.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Між сторонами склалися цивільні правовідносини з договору позики.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).
Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Зазначені правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Згідно пункту 8 Договору, після повернення всієї суми боргу відповідачем, позикодавцем буде надана позичальнику заява про факт підтвердження повного розрахунку. Без цієї заяви борг вважається таким, що не повернутий.
Отже, відсутність заяви про факт підтвердження повного розрахунку, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) викладено висновок про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до вчинення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
Зазначене також узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 травня 2021 року у справі № 128/891/20-ц, провадження № 61-4560 св 21.
З огляду на наведене, суд вважає, що договір про позику грошей внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передання грошової суми позичальнику, між сторонами наявні позикові відносини, що підтверджується належно завіреною копією вищевказаного договору, який наявний в матеріалах справи та засвідчує як факт отримання боржником коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти ОСОБА_1 до 17 березня 2027 року. Повернення грошей мало відбуватися рівними частинами до 17-го числа кожного місяця, позичальник мав сплачувати позикодавцеві еквівалент 150, 00 доларів США у гривнях, однак відповідач умови договору порушив та не сплачував відповідні платежі, що свідчить про не виконання боргового зобов`язання.
Відповідно до статті 525 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Згідно із частиною першою статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного суду у справі № 373/2054/16-цвід 16січня 2019 року, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються а території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу бо як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 Сімейного кодексу України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також ч.4 ст. 65 Сімейного кодексу України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Таким чином грошові кошти, отримані ОСОБА_2 , як одним з подружжя за договором позики, який укладений в інтересах сім`ї (для сімейних потреб), слід вважати спільними коштами подружжя, в тому числі відповідачки ОСОБА_3 .
Договір позики укладається за згодою дружини Позичальника - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий 8018 від 19.03.2024 року, яка викладена у формі заяви та підпис на якій засвідчено ПН КМНО Думанською А.В. 29.03.2024 року.
Враховуючи наведене відповідачі в справі, як подружжя повинні нести солідарну відповідальність за вимогами вказаного позову.
Таким чином суд вважає позовні вимоги такими, що знайшли своє підтвердження долученими до матеріалів справи письмовими доказами, які не спростовано відповідачами а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Згідно з положеннями ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 2 193, 11 грн (а.с. 32).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягають стягненню з відповідачів в рівних частинах, із кожного по 1 096,55 грн в користь позивача.
Що стосується вимоги щодо стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу, то суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1, п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року зі справи №922/445/19 та від 22.11.2019 року зі справи № 910/906/18 викладено правову позицію відповідно до якої положення частини п`ятої статті 126 ГПК України свідчить про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано Договір про надання правової допомоги № 8 від 09.04.2024 року, укладений із Адвокатським бюро «Августінова Олександра Михайловича, рахунок на оплату № 1 від 09.04.2024 року на суму 12 000 гривень та рахунок на оплату № 2 від 09.04.2024 року на суму 5 000 гривень, Акт приймання наданих послуг за Договором про надання правової допомоги № 8 від 09.04.2024 року та платіжні інструкції.
При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 Постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18).
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив значний час. Даний спір є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, врахувавши складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторони, прийшов до висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості, із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 10 000 гривень судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 133, 141, 280, 284, 354 ЦПК України, ст.ст. 202, 207, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.
Достроково розірвати договір позики грошей, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Думанською А.В. від 29.03.2024 року.
Солідарно стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 заборгованість за договором позики грошей, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Думанського А.В. у сумі 219 411 (двісті дев`ятнадцять тисяч чотириста одинадцять) грн. 34 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 із кожного в рівних частинах по 1 096, 55 грн у відшкодування судових витрат оплаченого судового збору на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Солідарно стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 - 10 000 (десять тисяч) гривень судових витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 283 ЦПК України направити відповідачу копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення через Фрунзівський районний суд Одеської області.
Суддя: