ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м.Суми

Справа №592/13929/23

Номер провадження 22-ц/816/354/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг»,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 жовтня 2023 року, в складі судді Алфьорова А.М., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в:

14 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» (далі АТ «Сумське НВО - Інжиніринг») про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позовна заява мотивована тим, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем. 27.06.2023 р. був звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Відповідач починаючи з моменту звільнення та по даний час відповідних розрахунків, які необхідно провести з працівником при звільненні не провів. Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 56155 грн 59 коп. та середній заробіток за весь час затримки виплати заборгованості у сумі 30091 грн 75 коп.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 жовтня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ІНЖИНІРИНГ» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку на час затримки розрахунку при звільненні задоволено.

Стягнуто з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ІНЖИНІРИНГ» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 56155 грн 59 коп.

Стягнуто з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ІНЖИНІРИНГ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.06.2023 р. по 31.08.2023 р. у сумі 30091 грн 75 коп. з послідуючим утриманням всіх податків і обов`язкових платежів.

Стягнуто з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ІНЖИНІРИНГ» на користь держави судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі АТ «Сумське НВО - Інжиніринг», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині стягнення з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ІНЖИНІРИНГ» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Апеляційна скарга мотивована тим, що товариство, отримавши 09 жовтня 2023 року ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у справі було позбавлено можливості подати відзив на позовну заяву в межах наданого судом та встановленого ст. 278 ЦПК України п`ятнадцятиденного строку, оскільки 10 жовтня 2023 року вже було ухвалено рішення по справі. Вважає, що в результаті порушення судом норм процесуального права, товариство було позбавлено можливості подати свої докази і заперечення, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вважає, що суд для обрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні взяв неправильний розмір середньоденного заробітку та кількість робочих днів за період затримки.

Крім того, при ухваленні рішення судом не враховано, що затримка виплати позивачу заробітної плати виникла не з вини товариства, а у зв`язку з обставинами непереборної сили.

Позивач правом на подання відзиву не скористався.

Рішення суду в частині стягнення з АТ «СМНВО - Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі у розмірі 56155 грн 59 коп. не оскаржується, а тому, відповідно до положень ч.1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не повністю, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України є підставою для його зміни.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебував з відповідачем АТ «СМНВО ІНЖИНІРИНГ» у трудових відносинах. 27.06.2023 р. його було звільнено з роботи за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України).

В день звільнення позивача, АТ «Сумське НВО - Інжиніринг» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України.

Відповідно до відомостей, які містяться у матеріалах справи на день звільнення працівника ОСОБА_1 сума заборгованості по заробітній платі належної до виплати становила 56155 грн 59 коп.

Відповідно до статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з вимогами статей 94, 97, 115 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати встановлюється за погодженням сторін, у відповідності до форм і систем оплати праці, норм праці, а також з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення ст. 116 КЗпП України, при звільненні відповідач не виплатив позивачу всіх сум, що належали йому від підприємства, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по не виплаченій заробітній платі в розмірі 56155 грн 59 коп. та на підставі ч. 1 ст. 117 КЗпП України середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.06.2023 р. по 31.08.2023 р.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про виникнення у позивача права на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки АТ «СМНВО - Інжиніринг» в порушення ст. 116 КЗпП України в день звільнення ОСОБА_1 не було здійснено розрахунку по нарахованій заробітній платі.

Визначаючи розмір середнього заробітку у сумі 30091 грн 75 коп. за час затримки розрахунку при звільненні, суд виходив з п`ятиденного робочого тижня, та з того, що середньоденна заробітна плата позивача становить 640 грн. 25 коп. (47 робочих днів х 640,25 = 30091,75 грн).

Проте, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині визначення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з наступного.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України.

Враховуючи компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції визначив середньоденну заробітну плату на підставі розрахункових листів позивача у розмірі 640,25 грн, при цьому, не вирішив клопотання позивача про витребування у відповідача довідки з розрахунком середньоденного заробітку, яка є належним доказом.

До апеляційного суду АТ «Сумське НВО - Інжиніринг» надало довідку про середньоденну заробітну плату ОСОБА_1 з якої вбачається, що його середньоденна заробітна плата без відрахування ПДФО та військового збору становить 528 грн 26 коп. (а.с.27).

Крім того, суд не врахував, що на підприємстві діє дводенний робочий тиждень. Так, відповідно до наказу № 46 від 31.05.2023р. встановлений з 05 червня 2023 року для всіх працівників АТ «Сумське НВО - Інжиніринг» неповний дводенний робочий тиждень тривалістю 16 годин, з робочими днями: понеділок, вівторок (а.с. 26).

На підставі ч. 3 ст. 367 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе прийняти надані відповідачем до апеляційного суду докази, які не було подано ним до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Позивач звільнився 27.06.2023р., а звернувся до суду 31.08.2023р., таким чином, період стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 18 робочих днів (з 03.07.2023р. - перший робочий день Товариства після звільнення позивача по 29.08.2023р. - останній робочий день Товариства, перед зверненням позивача до суду).

Для визначення кількості робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача необхідно виходити із робочих днів Товариства, з урахуванням наказу № 46, що складає 18 робочих днів та середньоденної заробітної плати у розмірі 528,26 грн (без відрахувань податків та обов`язкових платежів).

Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача, що підлягає стягненню з Товариства становить - 9508 грн 68 коп. (18 робочих днів х 528,26 грн).

Отже, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача підлягають задоволенню частково, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 9508 грн 68 коп., що відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни судового рішення.

Надані відповідачем докази не доводять, що у період затримки розрахунку при звільненні (з 27 червня 2023 року) порушення зобов`язання сталося внаслідок дії обставин непереборної сили, що на підставі ч. 3 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» могло б бути підставою для звільнення роботодавця від відповідальності за цим зобов`язанням.

За змістом ч.ч. 1, 9 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що спір виник в наслідок неправомірних дій відповідача, які виразилися в порушенні норм трудового законодавства відносно позивача, то понесені відповідачем судові витрати за апеляційне оскарження рішення суду належить покласти саме на відповідача, підстав для їх компенсації за рахунок позивача не вбачається.

Враховуючи те, що справа є малозначною (ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 жовтня 2023 року змінити в частині стягнення з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково - виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.06.2023 р. по 31.08.2023 р. у сумі 9508 грн 68 коп. з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов