Справа №366/1673/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до російської федерації в особі посольства російської федерації, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження нерухомого майна у зв`язку із збройною агресією,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року позивач ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до російської федерації, ОСОБА_3 про стягнення збитків, завданих внаслідок пошкодження нерухомого майна у зв`язку із збройною агресією.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що вона є власником приватного будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Внаслідок дій відповідачів зазначений приватний будинок було знищено і проживання у ньому неможливе. Факт знищення приватного будинку в цілому та неможливості проживання у ньому підтверджується звітом № 1708/2 від 17.08.2022 року за результатами проведеного обстеження пошкодженого об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, факт знищення приватного будинку додатково підтверджується Актом з обстеження № 1783 від 22.11.2022 року. Відповідно до звіту про оцінку майна ( АДРЕСА_1 .) суб`єкта оціночної діяльності від 12 квітня 2023 року розмір збитків завданих будинку складає 2 384 441,00 грн, що становить 68 871,00 Євро.

На підставі викладеного, просила суд:

Стягнути з російської федерації збитки у розмірі 2 384 441,00 грн, що складає 68 871,00 Євро та моральної шкоди у розмірі 67 000,00 грн, що дорівнює 1 710,00 Євро.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначає, що вона є власником приватного будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Внаслідок дій відповідачів зазначений приватний будинок було знищено і проживання у ньому неможливе. Факт знищення приватного будинку в цілому та неможливості проживання у ньому підтверджується звітом № 206-20-ТО від 20.06.2022 року за результатами проведеного обстеження пошкодженого об`єкта за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до звіту про оцінку майна ( АДРЕСА_2 .) суб`єкта оціночної діяльності від 23 квітня 2023 року розмір збитків завданих будинку складає 3 498 250,00 грн, що складає станом на 08.06.2022 року становить 105 462,00 Євро.

На підставі викладеного, просила суд:

Стягнути з російської федерації збитки у розмірі 3 498 250,00 грн, що складає 105 462,00 Євро та моральної шкоди у розмірі 67 000,00 грн, що дорівнює 1 710,00 Євро.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 29 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до російської федерації в особі посольства російської федерації, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження нерухомого майна у зв`язку із збройною агресією - задоволено частково.

Стягнуто з російської федерації на користь ОСОБА_1 збитки, завдані внаслідок збройної агресії російської федерації у розмірі 2 384 441 (два мільйона триста вісімдесят чотири тисячі чотириста сорок одну) гривню 00 копійок, що складає 68 871,00 Євро та моральну шкоду у розмірі 67 000 (шістдесят сім тисяч) гривень 00 копійок, що складає 1 710,00 Євро.

Стягнуто з російської федерації на користь ОСОБА_2 збитки, завдані внаслідок збройної агресії російської федерації у розмірі 3 498 250 (три мільйона чотириста дев`яносто вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривню 00 копійок, що складає 105 462,00 Євро та моральну шкоду у розмірі 67 000 (шістдесят сім тисяч) гривень 00 копійок, що складає 1 710,00 Євро. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, 11 квітня 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій зазначили, що оскаржуване рішення вважають незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказують на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянти просили апеляційний суд оскаржуване рішення змінити в частині солідарного стягнення збитків з співвідповідачів та зобов`язати ОСОБА_3 відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану нерухомому майну апелянтів, виклавши заочне рішення таким чином:

Стягнути солідарно з російської федерації та /або ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 збитки, завдані внаслідок збройної агресії російської федерації у розмірі 2 384 441,00 грн, що складає 68 871,00 Євро та моральної шкоди у розмірі 67 000,00 грн, що дорівнює 1 710,00 Євро.

Стягнути солідарно з російської федерації та /або ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 збитки, завдані внаслідок збройної агресії російської федерації у розмірі 3 498 250 (три мільйона чотириста дев`яносто вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривню 00 копійок, що складає 105 462,00 Євро та моральну шкоду у розмірі 67 000 (шістдесят сім тисяч) гривень 00 копійок, що складає 1 710,00 Євро.

Станом на день розгляду справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання 27.06.2024 року сторони по справі не з`явились, про розгляд справи належним чином повідомлялись, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надали.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником приватного будинку АДРЕСА_1 .

Згідно копії акту про пожежу від 16.05.2022 року, що виникла 07.03.2022 року в будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 - пожежу ліквідовано 08.03.2022 року, пожежею знищено житловий будинок повністю та майно, яке знаходилось всередині: меблі, побутова техніка та інше. Пожежею пошкоджено - стіни будинку. Пожежа сталася (ймовірно) в наслідок потрапляння боєприпаси, його уламків під час проведення бойових дій.

Згідно копії Акту з обстеження складеного за результатами проведеного обстеження пошкоджених будівель і споруд під час бойових дій на території Гостомельської об`єднаної територіальної громади Бучанського району Київської області спричинених збройною агресією російської федерації № 1783 від 22.11.2022 року за результатами проведення пошкодженого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 - нерухоме майно пошкоджене внаслідок бойових дій на території Гостомельської об`єднаної територіальної громади Бучанського району Київської області спричинених збройною агресією Російської Федерації на дату обстеження ступень та характер пошкоджень свідчить про повне руйнування будинку.

За результатами технічного обстеження житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 у відповідності до розділу 6 ДСТУ -Н Б В.1.2-18:2016, загальний технічний стан обстеженого об`єкту -4- аварійний, будинок відноситься до категорії пошкоджень -ІІІ. Об`єкт не придатний до використання за цільовим призначенням, повністю втратив свою економічну цінність, наявні пошкодження несучих та огороджувальних конструкцій, ступінь та характер яких свідчить про небезпеку аварійного обвалення об`єкта. Відновлення експлуатаційної придатності обстежу вального будинку неможливе. Рекомендовано провести демонтаж всіх будівельних конструкцій.

Відповідно до звіту про оцінку розміру збитку завданого житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 внаслідок збройної агресії російської федерації станом на 12.04.2023 року складає: 2 384 441 гривень 00 коп, що в еквіваленті курсу НБУ станом на дату оцінки вартості становитиме 68 871,00 Євро.

Позивач ОСОБА_2 є власником приватного будинку АДРЕСА_2 .

Згідно копії Акту складеного на підставі звіту № 206-20-ТО ФОП ОСОБА_4 від 20.06.2022 року за результатами проведеного обстеження, виконаного у період з 06 червня 2022 року по 13 червня 2022 року оцінка технічного стану об`єкта в межах першого під`їзду оцінюється згідно ДСТУ- Н Б В.1.2-18:2016 як аварійний (категорія IV). Відповідно, технічний стан всієї будівлі на момент обстеження до проведення протиаварійних і ремонтно - відновлювальних заходів оцінюється як аварійний. Згідно «Методики обстеження будівель та споруд, пошкоджених внаслідок надзвичайних ситуацій, бойових дій та терористичних актів», затвердженої наказом Міністерства розвитку громадян та територій України 28.04.2022 року № 65, категорія пошкоджень об`єкта -ІІ. Подальша експлуатація можлива після капітального ремонту будівлі (демонтувати конструкції другого поверху, збудувати нові монолітні колони каркасу із передачею навантажень, добудувати другий поверх і дах протягом теплого періоду року, до початку опалювального сезону 15.10.2022 року.

За результатами технічного обстеження житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 загальний технічний стан будівельних конструкцій будинку в межах першого під`їзду оцінюється згідно ДСТУ- Н Б В.1.2-18:2016 як аварійний (категорія IV). Відповідно, технічний стан всієї будівлі на момент обстеження до проведення протиаварійних і ремонтно - відновлювальних заходів оцінюється як аварійний. Згідно «Методики обстеження будівель та споруд, пошкоджених внаслідок надзвичайних ситуацій, бойових дій та терористичних актів», затвердженої наказом Міністерства розвитку громадян та територій України 28.04.2022 року № 65, категорія пошкоджень об`єкта -ІІ.

Відповідно до звіту про оцінку розміру збитку завданого житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 внаслідок збройної агресії російської федерації станом на 23.04.2023 року складає: 3 498 250 гривень 00 коп, що в еквіваленті курсу НБУ станом на дату оцінки вартості становитиме 105 462,00 Євро.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що позивачами доведено, що в результаті артилерійських обстрілів під час вторгнення російської федерації була зруйноване майно позивачів. В той же час позивачами не доведено безпосереднього причинного зв`язку між заподіяною позивачам шкодою та діями чи бездіяльністю іншого відповідача, зважаючи на те, що станом на день початку повномасштабної агресії (24.02.2022р.) він не займав жодних державних посад.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої.

По своїй суті позиція позивачів, висловлена в апеляційній скарзі, в переважній більшості співпадає з доводами та обґрунтуваннями позовних вимог, які вони висловлювали в суді першої інстанції, і яким судом надано відповідну правову оцінку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини.

В своєму рішенні у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, ЄСПЛ зазначив про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції й зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2020 року у справі № 554/2491/17 зазначив наступне:

«Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є майже ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким судом апеляційної інстанції надана належна оцінка, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.»

З огляду на зазначене апеляційний суд вважає відсутніми підстави для повторного наведення тих доводів і аргументів, якими керувався суд першої інстанції при вирішенні даної справи, і з якими в повній мірі погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Критикуючи рішення суду першої інстанції апелянти в своїй апеляційній скарзі зазначали про те, що вважають належним відповідачем і ОСОБА_3 , оскільки збройна агресія росії проти України розпочалася ще в 2014 року. З огляду на вищевказане, позивачі вважають, що ОСОБА_3 є належним відповідачем у даній справі.

Колегія суддів розділяє позицію апелянтів щодо дати порушення російською федерацією територіальної цілісності України. В той же час предметом розгляду справи є відшкодування шкоди від руйнації майна позивачів в результаті активних воєнних дій російської федерації на території України у 2022 році. За таких умов, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції у цій частині.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

В ході розгляду справи, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції позивачі не надали докази стосовно безпосередньої участі іншого відповідача спричиненні апелянтам матеріальної шкоди. Таким чином колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованою відмову у задоволені позову у даній частині.

З огляду на вищевказане, апелянтами не було відповідним чином доведено наявності передбачених законом підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, відтак апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Згідно вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько