Справа № 234/7558/21
Провадження № 2/202/1888/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Пеки Д.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту скасування заповіту,-

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2021 року до Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_2 , ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту скасування заповіту.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , яка приходилась позивачці бабусею, а позивачу ОСОБА_3 та відповідачу ОСОБА_4 - матір`ю.

Спадковим майном після смерті ОСОБА_5 залишилась квартира АДРЕСА_1 , яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.10.1996 року та свідоцтва про право на спадщину, посвідченого нотаріально 10.08.2004 року.

При житті 27.12.2004 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким належну їй квартиру вона заповідала своєму сину, відповідачу ОСОБА_4 . На цьому підґрунті відповідач ОСОБА_4 посварився зі своєю матір`ю, оскільки бажав отримати квартиру не у спадок, а у дар. З того часу, відповідач ОСОБА_4 жодної участі в житті своєї матері не приймав.

ОСОБА_5 страждала на ішемічну хворобу серця, стенокардію, гіпертонічну хворобу, ЦАС з гіпертензією, хронічним бронхітом з астматичним компонентом. Тому за станом здоров`я вона потребувала фізичної та матеріальної допомоги.

Через повну відсутність матеріальної та фізичної допомоги з боку відповідача, ОСОБА_2 періодично надавала ОСОБА_5 матеріальну допомогу.

На початку грудня 2020 року бабуся вирішила скасувати заповіт, посвідчений 27.12.2004 року та мала намір укласти із позивачем, ОСОБА_2 , договір довічного утримання. Вчинення цих нотаріальних дій було назначено на 18.12.2020 року на 16.00 годину.

Однак 18.12.2020 року о 16.15 годин ОСОБА_5 , переходила проїжджу частину АДРЕСА_2 та рухалась до будівлі нотаріальної контори де на неї було скоєно наїзд автомобілем в районі будинку № 32. По даному факту було внесено відомості про кримінальне правопорушення -провадження № 0002954.

Внаслідок наїзду ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження та 23.12.2020 року о 20.00 від отриманих тілесних пошкоджень померла в міській лікарні № 3 м. Краматорська.

Вказали, що позивачі є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 та обидва звернулись з відповідними заявами до нотаріуса.

Вважають, що оскільки нотаріусом було підготовлено 18.12.2020 року нотаріальний документ про скасування заповіту, ОСОБА_5 , яка прибувши нотаріальної контори, виразила свою останню волю скасувати відповідний заповіт, однак через ДТП біля нотаріальної контори не змогла це зробити, тому вимушені звернутися з даним позовом до суду.

Просили суд: встановити факт скасування 18.12.2020 року ОСОБА_5 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіту, складеного на ім`я ОСОБА_4 , посвідченого нотаріально 27.12.2004 року Державним нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори, зареєстрованогоу реєстрі за № 1-15111.

Ухвалою судді Краматорського міського суду Донецької області від 19 липня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

16.08.2021 року від відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_6 на адресу Краматорського міського суду Донецької області надійшов відзив на позовну заяву в якому вказали на те, що заява ОСОБА_2 про встановлення факту скасування заповіту, хоча і названа позовною заявою однак за своїм змістом є заявою окремого провадження так як її вимогою є встановлення юридичного факту. Зазначили, що із заяви ОСОБА_2 чітко вбачається пов`язаність встановлення факту скасування заповіту із претензіями на майно померлої бабусі. Таким чином заявниця невірно обрала спосіб захисту, а саме вона мала переконання у порушенні її прав на спадкування, звернутись із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно.

Вказали, що в заяві є намагання викласти обставини таким чином, що начебто воля ОСОБА_5 була чітко висловлена та підтверджується належним чином. З якихось невідомих підстав в матеріалах справи міститься дивний (не процесуальний документ) виданий за власною ініціативою державним нотаріусом Фареник О.О., навіть не за заявою ОСОБА_2 , про те що ОСОБА_2 здійснювала надання до нотаріальної контори документів для підготовки угоди довічного утримання та скасування заповіту за дорученням ОСОБА_5 . Дивним є те що нотаріус використовує термін «за дорученням» при тому що ОСОБА_2 не мала довіреності на подання таких документів, тобто нотаріус повірила на слово ОСОБА_2 про те що на це її уповноважила ОСОБА_5 .. І саме надання попередньо документів нотаріусу ОСОБА_2 не є свідченням того що ОСОБА_5 була ознайомлена із тим які нотаріальні дії бажала організувати ОСОБА_2 спільно із нотаріусом та що вона розуміла їх наслідки і після роз`яснення наслідків не відмовилась від пропозиції ОСОБА_2 '

Вважають, що не можуть бути скасовані нотаріальні дії та нотаріально посвідчені документи на підставі поведінки особи (навіть така як перехід дороги біля нотаріальної контори). Та те що документи літньої людини були надані ОСОБА_2 нотаріусу для підготовки угоди (заволодіти документами своєї бабусі не викликало жодних складностей ). Угода не була укладена ні в той ні в інший день після ДТП і це є доказом відсутності волі ОСОБА_5 на скасування заповіту та укладення угоди довічного утримання. Дії нотаріуса, натомість, викликають сумнів в неупередженості.

Додатково повідомили, що за фактом викрадення ОСОБА_2 документів про право власності на квартиру ОСОБА_5 внесено відомості про кримінальне правопорушення, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000968 за ч.1 ст.357 КК України. Просили суд відмовити в позові.

25.08.2021 року від позивача ОСОБА_2 до Краматорського міського суду Донецької області надійшла відповідь на відзив в якому з доводами відзиву на позовну заяву не погоджується. Вважає, що позивачами вірно вибрано спосіб захисту та вказала, що кримінальне провадження про яке зазначає відповідач в своєму відзиві закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 27 вересня 2021 року закрито підготовче провадження у справі.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX зі змінами, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням голови Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 25 липня 2023 року № 747/0/15-23 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Краматорського міського суду Донецької області» змінено з 07 серпня 2023 року територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області шляхом її передачі до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Водночас згідно з цим рішенням Вищої ради правосуддя Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська належить продовжити розгляд справ, які надійшли до 06 серпня 2023 року включно на розгляд цього суду у порядку, визначеному частиною сьомою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 15 березня 2022 року № 8/0/9-22.

Отже, судові справи, які станом на день видання Верховним Судом розпорядження від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» перебували в провадженні Краматорського міського суду Донецької області, підсудні Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська, що узгоджується з позицією Ради суддів України, викладеною у рішенні від 17.08.2023 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 листопада 2023 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П.

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру сформованого засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» за запит судді від 05.12.2023 року відповідач ОСОБА_4 в реєстрації не значиться.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2023 року прийнято до провадження цивільну справу та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2024 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2024 року закрито підготовче провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з наведених в позові підстав та просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача в підготовчому судовому засіданні позовні вимог не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача в підготовчому судовому засіданні, з`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачем у справі є ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно з копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 її батьками записані: батько ОСОБА_3 та матір ОСОБА_9 .

Відповідно до копії повторного свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 його батьками записані: батько ОСОБА_10 та матір ОСОБА_5 .

Згідно з копії Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_3 , виданим 24.12.2020 Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Отже позивачка ОСОБА_2 є донькою позивача ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 є її дядьком та братом позивача ОСОБА_3 . ОСОБА_5 є бабцею ОСОБА_2 та матір`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2020 року внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч.2 ст.286 КК України № 0002954, з коротким викладом обставин, що 18.12.2020 о 16:15 год, в темний час доби, водій ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , керуючи автомобілем марки Nіssan Qashqaі р/н НОМЕР_4 , рухаючись по проїжджій частині АДРЕСА_2 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка поза межами пішохідного переходу переходила дорогу зліва на право відносно руху автомобіля.

Внаслідок події пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження. 23.12.2020 року о 20:00 постраждала ОСОБА_5 від отриманих тілесних ушкоджень померла в лікарні №3 м. Краматорська (ЄО №49249 від 23.12.2020).

Відповідно до Заповіту від 27 грудня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори Уваровою Г.І., зареєстровано в реєстрі за №1-15111, ОСОБА_5 , на випадок своєї смерті заповідала належну їй на праві особистої власності квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4 (а.с.18).

Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 64243493 від 06.04.2021 року Першою краматорською державною нотаріальною конторою 08.02.2021 року заведено спадкову справу № 31/2021, номер у спадковому реєстрі №67171390.

Відповідно до повідомлення Першої краматорської державної нотаріальної контори від 18 травня 2021 року №1086/02-14, яка надана ОСОБА_2 зазначено, що на початку грудня 2020 року до Першої краматорської державної нотаріальної контори, звернулися ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Було озвучено намір ОСОБА_5 скасувати заповіт посвідчений 27 грудня 2004 року ОСОБА_12 та оформити договір довічного утримання з її рідною онукою ОСОБА_2 . ОСОБА_5 через її посередника ОСОБА_2 , були надані до нотаріальної контори усі необхідні документи для скасування Заповіту та укладання Договору довічного утримання. Вчинення цих нотаріальних дій було назначено сторонам по договору на 18 грудня 2020 року о 16 годині 00 хвилин.

18 грудня 2020 року о 16 годині 00 хвилин до Першої краматорської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 та ОСОБА_2 не з`явилися. Як стало відомо пізніше, ОСОБА_5 при переході вулиці Ярослава Мудрого (в районі будинку 30 де розташована Перша краматорська державна нотаріальна контора) потрапила в ДТП. Підписання договору було перенесено на невизначений термін, але ОСОБА_5 померла у лікарні ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Звертаючись до суду із даним позовом позивач та в судовому засіданні представник позивача посилається на те, що оскільки нотаріусом було підготовлено 18.12.2020 р. нотаріальний документ про скасування заповіту, ОСОБА_5 , прибувши до нотаріальної контори виразила свою останню волю скасувати відповідний заповіт, однак через ДТП біля нотаріальної контори не змогла це зробити, то вважає, що в судовому порядку може бути встановлено факт скасування ОСОБА_5 заповіту.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України право на звернення до суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Згідно зі статтями 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Стаття 1233 ЦК України визначає заповіт як особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповіт як остання воля особи стосується її розпоряджень на випадок смерті і тому призначений вирішувати важливі для особи питання щодо призначення спадкоємців, позбавлення спадкоємців за законом права спадкування, визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом, встановлювати інші розпорядження, які відповідають заповіту та вимогам законодавства про спадкування.

При цьому, право дієздатної фізичної особи на заповіт, як і будь-яке суб`єктивне цивільне право, здійснюється нею вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 та стаття 1234 ЦК України).

Право на заповіт може бути реалізоване протягом всього життя особи і включає як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і право на їх зміну, скасування.

Усі наведені правомочності заповідача у сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є здійсненням свободи заповіту, яка є принципом спадкового права.

Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача.

Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання.

Відповідно до ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт.

Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни.

Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто.

Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статті 12 ЦК передбачено, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як правило, особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, який стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника, та характеру правовідносин, які існують між позивачем та відповідачем.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

Якщо право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц, (провадження № 14-651цс18).

Предметом позову у даній справі є вимога позивачів до відповідача встановлення факту скасування ОСОБА_5 заповіту.

Скасування заповіту є особистим правом заповідача і вчинення такої дії через представника неприпустиме. За правилом, встановленим ст. 57 Закону України «Про нотаріат», скасування заповіту відбувається шляхом оформлення заяви, справжність підпису на якій підлягає обов`язковому нотаріальному засвідченню.

Суд не приймає до уваги повідомлення Першої краматорської державної нотаріальної контори від 18 травня 2021 року №1086/02-14, про намір ОСОБА_5 скасувати заповіт та укласти договір довічного утримання, оскільки не можуть бути скасовані нотаріальні дії та нотаріально посвідчені документи на підставі поведінки особи.

Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У цивільному законодавстві не передбачено можливості встановлення факту скасування заповіту за позовом заінтересованої особи в судовому порядку. Право скасувати заповіт належить лише заповідачу (статті 1254 ЦК України).

Оскільки фізична особа склала заповіт, таким чином розпорядившись своєю власністю на випадок смерті, і не скасувала його, то у разі її смерті спадкування здійснюється за заповітом, який є останньою волею спадкодавця.

Як вбачається із позовної заяви позивачі пов`язують встановлення факту скасування заповіту із претензіями на майно померлої бабусі, матері.

З врахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивачами не вірно обрано спосіб захисту своїх інтересів, а саме якщо позивачі вважають, що порушено їх право на спадкування то вони мали звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Таким чином, суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачам відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 19, 48, 51, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_7 ) про встановлення факту скасування заповіту - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено 25 липня 2024 року.

Суддя Л.П. Слюсар