СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17886/23

пр. № 2/759/1576/24

20 червня 2024 рокуСвятошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Шум Л.М.

за участю секретаря: Мовчана О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім"єю, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування,суд-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім"єю та визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , з якою він проживав однією сім`єю з липня 2013 року по день її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що з ОСОБА_3 ОСОБА_1 проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в квартирі АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали відносини , які притаманні подружжю, піклувались одне про одного, відпочивали разом, він утримував ОСОБА_3 , яка останні роки сильно хворіла, винаймав для неї доглядальницю, оскільки йому потрібно було працювати, а після смерті спадкодавці займався її похованням.

Враховуючи вищевикладене, просить суд встановити факт постійного проживання однією сім"єю та визнання права власності на спадкове майно.

19.09.2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

27.09.2023 року ухвалою суду було витребувано копію спадкової справи до майна померлої ОСОБА_3

20.05.2023 року ухвалою суду було замінено первісного відповідача Київську міську раду на належного відповідача ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім"єю, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування .

20.06.2024 року ухвалою суду закрито підготовче засідання.

Представник позивача, адвокат Басараб Н.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 17 березня 2020 року, місце державної реєстрації: Київський міський відділ державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ), про що складено відповідний актовий запис № 4630.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Леонтьєвою Н.Й. відкрито спадкову справу № 8/2020 від 4 листопада 2020 року , спадкодавець ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

04.11.2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леонтьєвою Н.Й.., було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено у видачі свідоцтва про права на спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 подав заяву приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Леонтьєвій Н.Й. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , однак нотаріусом, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відмова приватного нотаріуса була обумовлена тим, що для одержання права на спадкування за законом, ОСОБА_1 не надав документів, які підтверджують факт проживання зі спадкодавицею не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, що не дає можливості включити його до кола четвертої черги спадкоємців за законом. Також не надано документів, що підтверджує факт реєстрації майна за померлим спадкодавцем.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю підстав для спадкування за законом (не подано документи, що підтверджують факт проживання зі спадкодавицею не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини ), у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 - відмовлено.

Судом встановлено, що постановою Слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП в м.Києві від 16.03.2020 року про уточнення анкетних даних та родинних зв`язків, було визначено ОСОБА_1 як цивільного чоловіка, що підтверджується копією постанови від 16.03.2020 року, примірник якої в оригіналі оглянуто в судовому засіданні(ас.8).

Судом встановлено, що Київська місцева прокуратура №8 надала дозвіл на видачу трупа для поховання ОСОБА_1 , як цивільному чоловіку, що підтверджується листом №1086 від 16.03.2020 року, оригінал якого оглянуто в судовому засіданні(ас.9).

Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що позивач проживав з ОСОБА_3 як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в квартирі АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали відносини , які притаманні подружжю, піклувались одне про одного, відпочивали разом, він утримував ОСОБА_3 , яка останні роки сильно хворіла, винаймав для неї доглядальницю, оскільки йому потрібно було працювати, а після смерті спадкодавці займався її похованням. Також після смерті спадкодавці позивач звертався до відділу Святошинського УП ГУ НП в м.Києві та Київської місцевої прокуратури №8, які встановлювали обставини смерті та проживання позивача з покійною і визначили позивача, як цивільного чоловіка, опитавши при цьому свідків.

Відповідач в судовому засіданні просив позов задовольнити, зазначав, що він є племінником померлої, проте оскільки батьки його матері та батьки покійної, родом з російської федерації, то у нього немає можливості довести родинний зв`язок, але йому відомо, що ОСОБА_1 є цивільним чоловіком ОСОБА_3 і проживав з нею 7 років.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_1 та його батьки є друзями, тому ОСОБА_3 знав як дружину ОСОБА_1 . Як подружжя вони приїздили до них у приватний будинок на сімені свята і також до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 приїздили на святкування сімейних подій. До смерті ОСОБА_3 він не знав, що вони офіційно не одружені. ОСОБА_1 доглядав покійну, яка декілька років була прикута до ліжка, винаймав доглядальницю, а він як свідок допомагав привозити ліки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 вказував, що є другом ОСОБА_6 і на його прохання допомагав завозити до квартири де жили ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ліжко для лежачих хворих, та неодноразово ліки, знає що ОСОБА_1 винаймав доглядальницю. Допомагав ОСОБА_1 під час поховання ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частина 1 ст. 1270 ЦК України визначає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання осіб сім`єю без наявності інших ознак сім`ї.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність у осіб особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо.

Належними та допустимими доказами проживання осіб однією сім`єю відповідно до вимог статей 77-78 ЦПК України є, зокрема: довідки з місця проживання; свідчення свідків; спільні фото, листи ділового та особистого характеру тощо; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що особи вважали себе сім`єю, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Отже, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Зазначене узгоджується із постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 216/5984/21 (провадження № 61-15465св23).

Відповідно до положень частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину, згідно положень частини 1 статті 1298 ЦК України, видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи у сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, не зачіпають прав та законних інтересів третіх осіб, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16,316,328,1216-1218,1222,1223,1258,1261-1265,1268,1270 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з липня 2013 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Повний текст рішення складений 28.06.2024р.

Суддя: Л.М. Шум