Єдиний унікальний номер: 379/687/24
Провадження № 2-о/379/42/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 рокум.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Шабрацький Г.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Білоцерківської районної державної адміністрації про визнання особи недієздатною опіки та призначення опікуна,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2024 року до Таращанського районного суду Київської області надійшла вказана заява, в якій заявник ОСОБА_1 просить визнати його сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним та призначити його опікуном.

Так, заява про визнання фізичної особи недієздатною повинна відповідати вимогам ст.ст. 295-297 ЦПК України.

Поряд з тим, загальні вимоги до форми та змісту заяви (позовної заяви) визначені статтями 175 та 177 ЦПК України.

Так, встановлено, що вказана заява не відповідає вимогам статей 175, 177, 295-297 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до п.1 ч.2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Згідно ч. 3ст. 293 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Як роз`яснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту.

Недотримання обов`язкових вимог до змісту заяви є перешкодою до відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.1 ст.299 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її адвоката та представника органу опіки та піклування. Урахуванням стану здоров`я особи,щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференці із психіатричного чи іншого лікувального закладу,в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров`я.

Для визначення фактичної можливості такої особи з`явитися в судове засідання, а також про можливість особисто дати пояснення по суті справи у разі необхідності суд може призначити відповідну експертизу.

Однак, в порушення вимог ч. 1 ст. 299 ЦПК України заявником у заяві про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, зазначено невірний суб`єктний склад осіб, які беруть участь у справі, зокрема, заінтересованою особою в заяві не зазначено особу, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною ОСОБА_2 .

Крім того заявник ОСОБА_1 зазначає що він зареєстрований та проживає в межах Таращанської територіальної громади (с. Кислівка) але при цьому замість Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Таращанської міської ради Київської області залучає Орган опіки та піклування Білоцерківської районної державної адміністрації.

Водночас, заявник зазначає, що його матір ОСОБА_3 не може бути опікуном оскільки також потребує лікування, проте в поданій заяві її також не зазначено заінтересованою особою.

У порушення ч. 3 ст. 297 та ч. 5 ст.177 ЦПК України у заяві заявник не викладає обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад ОСОБА_2 внаслідок чого він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Навпаки, згідно долучених документів ОСОБА_2 навчається у Київському механіко-технологічному фаховому коледжі на денній формі навчання без буд-яких обмежень.

Також в даній заяві, заявник ОСОБА_1 взагалі не ставить вимогу щодо визнання ОСОБА_2 недієздатним.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд вирішує питання щодо призначення над недієздатною особою піклувальника або опікуна не інакше, як за поданням органу опіки та піклування. Тобто, нормами законодавства передбачено чіткий порядок призначення над недієздатними особами опіки, а саме за поданням відповідного органу, а не за заявою фізичної особи.

Тобто, нормами законодавства передбачено чіткий порядок призначення над недієздатними особами опіки, а саме - за поданням відповідного органу, а не за заявою фізичної особи.

Отже, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства: захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в цьому конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою.

Крім того, особа, яка виявила бажання виконувати обов`язки опікуна ( піклувальника), подає до органу заяву про клопотання перед судом про призначення її опікуном (піклувальником). Спеціалісти органу опіки і піклування обстежують матеріально-побутові умови проживання майбутнього опікуна ( піклувальника), складають відповідний акт і готують до суду подання щодо кандидатури опікуна ( піклувальника).

Пунктом 3.3 частини 3 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді від 17 червня 1999 року, визначений перелік документів за наявності яких орган опіки та піклування призначає опікуна, а саме: рішення суду про визнання громадянина недієздатним, акт обстеження умов проживання особи, що потребує опіки, опис її майна та майбутнього опікуна, довідки про стан здоров`я особи, яка потребує опіки та її опікуна, довідки про судимість майбутнього опікуна.

Тобто, нормами законодавства передбачено чіткий перелік документів та порядок призначення над недієздатними особами опіки.

Всупереч вищезазначеним вимогам закону заявником до заяви не додано доказів звернення заявника до органу опіки та піклування з клопотанням про призначення його опікуном над недієздатною фізичною особою, акт обстеження умов проживання особи, що потребує опіки, опис її майна та майбутнього опікуна, довідки про стан здоров`я опікуна, довідки про судимість майбутнього опікуна.

Одночасно з викладеним суд звертає увагу заявника, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 83 та ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач/заявник зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Докази, що не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 83 ЦПК України).

У порушення вимог п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України в заяві не зазначено відомостей щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових, копії яких додано до заяви.

У порушення вимог п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України в заяві не зазначено підтвердження заявника про те, що ним не подано іншої заяви, де ті самі заінтересовані особи з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заяву слід залишити без руху, а заявникові надати строк для усунення вказаних вище недоліків.

Наразі, слід зауважити, що залишення заяви без руху з метою належної її оформлення у відповідності до вимог чинного цивільно-процесуального законодавства не являє собою обмеженням у доступі до правосуддя. Згідно практики Європейського суду з прав людини, виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу наглядним є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. 177, 185, 297 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Білоцерківської районної державної адміністрації про визнання особи недієздатною опіки та призначення опікуна - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків поданої заяви - десять днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити заявнику, що у разі виконання недоліків поданої заяви відповідно до ухвали суду у встановлений строк, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

У разі не усунення недоліків поданої заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню не підлягає.

СуддяГ. О. Шабрацький