Провадження № 6/643/363/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.06.2024 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Осадчого О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Андрєєва Я.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , боржник - ОСОБА_2 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою у якій просить поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видати дублікат виконавчого листа у справі №643/20907/13-ц.

В обґрунтування заяви зазначає, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.02.2014 з ОСОБА_2 на його користь стягнуто заборгованість за договором позики у розмірі 120 000 грн., а також судові витрати у розмірі 200 грн. (справа №643/20907/13-ц). На виконання вказаного рішення 31.03.2014 видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання та 04.04.2014 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №42922783. Однак, постановою державного виконавця від 28.05.2014 виконавчий лист повернуто стягувачу, проте він його не отримував, а до виконавчої служби не звертався, оскільки боржник добровільно сплачувала заборгованість за договором позики. Про повернення виконавчого листа він дізнався лише 20.06.2023 з письмової відповіді Салтівського ВДВС, відповідно до якої виконавче провадження наразі знищено за закінченням строку зберігання.

Таким чином заявник вказував, що виконавчий лист втрачено не з його вини, а наведені обставини свідчать, що пропуск строку для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання стався за поважних причин, а тому відповідний строк підлягає поновленню.

Ухвалою від 30.05.2024 вказану заяву прийнято до провадження.

Судове засідання, призначене на 13:00 год. 10.06.2024, було відкладено у зв`язку з неявкою боржника - ОСОБА_2 та відсутністю відомостей щодо її належного повідомлення про перебування у провадженні суду даної заяви.

При цьому, ОСОБА_1 подав заяву у якій просив провести судове засідання, призначене на 13:00 год. 10.06.2024, без його участі, заяву підтримав.

У судове засідання, призначене на 13:30 год. 28.06.2024, учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.433 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Враховуючи, що неявка учасників справи не перешкоджає розгляду відповідної заяви, суд вважає за можливе провести судове засідання без участі заявника та боржника за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.02.2014 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за договором позики у розмірі 120 000 грн., а також судові витрати у розмірі 200 грн. (справа №643/20907/13-ц).

На виконання вказаного рішення Московським районним судом м. Харкова 31.03.2014 заявнику видано виконавчий лист, а 04.04.2014 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №42922783 по його виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (норма закону, яка діяла на момент відкриття виконавчого провадження), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Постановою державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 28.05.2014 виконавчий лист у виконавчому провадженні №42922783 був повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно інформації Салтівського ВДВС від 16.06.2023 виконавче провадження №42922783 знищено за закінченням строку зберігання.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У підпункті 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Зі змісту вищезазначених норм законодавства вбачається, що дублікат виконавчого листа може видаватись у випадку втрати його оригіналу та у межах строку пред`явлення його до виконання.

Таким чином, під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа суд повинен належним чином перевірити, чи дійсно виконавчий лист втрачено. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Видача дубліката виконавчого листа взаємопов`язана із визначеним Законом України «Про виконавче провадження» строком для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Строк звернення до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа спливає з строком для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Від вирішення питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. У разі визнання неповажними причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем і відмови у поновленні пропущеного строку, суд відповідно відмовляє у видачі дубліката виконавчого листа.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст.120 ЦПК України.

Згідно зі ст. 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Відповідні норми щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання містяться у ст. 433 ЦПК України, якою передбачено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, до виконання, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та, залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність або неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Чинне процесуальне законодавство не визначає переліку причин, які є поважними (такими, що залежать від волі стягувача), та за наявності яких суд може поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа. Суд їх визначає у кожному конкретному випадку на підставі доказів, поданих стягувачем.

Однак, суд зазначає, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

В обґрунтування поважності причин пропуску для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання заявник вказує на те, що до виконавчої служби не звертався, оскільки боржник добровільно сплачувала заборгованість за договором позики, а про повернення виконавчого листа він дізнався лише 20.06.2023 з письмової відповіді Салтівського ВДВС.

Однак такі доводи суд оцінює критично з огляду на наступне.

Так, 14.03.2016 ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на рішення Московського районного суду м. Харкова від 26.02.2014 (справа № 643/20907/13-ц), до якої також додала вищевказану постанову державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 28.05.2014 ВП № 42922783 про повернення виконавчого листа стягувачу.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 12.05.2016 вказане рішення залишено без змін.

При цьому копія апеляційної скарги з доданими до неї документами, у тому числі з постановою державного виконавця від 28.05.2014 ВП № 42922783 про повернення виконавчого листа стягувану, направлялась позивачу супровідним листом за вих.№ 22-ц/790/2720/16 від 24.03.2016.

Тобто, отримавши копію апеляційної скарги, ОСОБА_1 отримав долучену до неї в якості додатків постанову державного виконавця від 28.05.2014 про повернення виконавчого листа стягувачу, більше того його інтереси у суді апеляційної інстанції були представлені адвокатом.

Доводи заявника про те, що боржник добровільно сплачувала заборгованість, а тому не було необхідності звертатись до виконавчої служби взагалі не заслуговують на увагу, оскільки ч.5 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (норма закону, яка діяла на момент відкриття виконавчого провадження), а також ч.4 ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (чинна норма), вказує на обов`язок сторони виконавчого провадження письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Тобто, заявник фактично вказує, що знехтував своїми обов`язками, як стягувача у виконавчому провадженні, а також будучи наділеним правами, передбаченими ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» жодного разу не поцікавився ходом виконавчого провадження, хоча мав для цього всі можливості.

Крім того, слід зауважити, що доводи заявника щодо сплати ОСОБА_2 заборгованості у добровільному порядку не узгоджується з позицією заявника при попередньому зверненні до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, у задоволенні якої було відмовлено.

Так, при попередньому зверненні до суду, заявник вказував лише на втрату виконавчого листа при пересилці, однак не вказував про обставини часткового погашення заборгованості поза виконавчим провадженням, з огляду на це суд ставиться до відповідних аргументів заявника критично.

Таким чином, строк для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання пропущений стягувачем, однак суд не знайшов жодних поважних причин, які б могли бути підставою для поновлення відповідного строку.

Як стягувач, так і боржник у виконавчому проваджені, вправі сподіватись на виконання регламентованих Законом України «Про виконавче провадження» дій у межах визначеного строку.

Отже, з огляду на принцип своєчасності відправлення правосуддя, невід`ємною частиною якого є процедура виконання судового рішення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу.

Суд враховує, що дублікат виконавчого документа може бути виданий лише у разі звернення стягувача або державного виконавця із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Таким чином підстави для видачі дубліката виконавчого листа - відсутні.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 433, пп. 17.4 п. 1 р. ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повий текст ухвали суду не був вручений у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Осадчий