ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м.Суми

Справа №573/2355/23

Номер провадження 22-ц/816/939/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Білопільська міська рада Сумського району Сумської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Даценка Артура Миколайовича

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 25 січня 2024 року, у складі судді Свиргуненко Ю.М., ухвалене у м. Білопілля, повний текст якого складено 25 січня 2024 року,

в с т а н о в и в :

05 грудня 2023 року ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Даценка А.М., звернулася до суду з позовом до Білопільської міської ради Сумського району Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька - ОСОБА_2 , до складу якої входить право на земельну частку (пай) площею 4,42 га в умовних кадастрових гектарах у землях ВАТ «Бурякорадгосп Куянівський», посвідчене сертифікатом серії СМ №0274737, виданим на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації №358 від 27 серпня 2000 року. У подальшому на підставі зазначеного сертифікату була розроблена технічна документація із землеустрою та сформована земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0568 площею 4,2092 га.

Свої вимоги мотивував тим, що не зміг своєчасно прийняти спадщину після смерті ОСОБА_2 через повномасштабне вторгнення рф в Україну та проходження ним служби в лавах ЗСУ, оскільки 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, а з 23 лютого 2023 року його призвано на військову службу до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

27 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Миросєді В.І. з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину, де отримав роз`яснення про необхідність звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Вважаючи поважними причинами пропуску строку на прийняття спадщини просив визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 тривалістю шість місяців з дня набрання чинності рішенням суду.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 25 січня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Білопільської міської ради Сумського району Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Даценко А.М., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Вказує, що позивач з восьмирічного віку з батьком не проживав, мати забрала його до с. Верхні Ворота Мукачіського району Закарпатської області і на батьківщину він зміг приїхати тільки у 2020 році. Зайнявшись пошуком батька, у 2021 році дізнався, що він помер, однак у Білопольському РАЦС йому повідомили про відсутність у реєстрі відомостей про смерть ОСОБА_2 31 травня 2021 року у Білопільській ЦРЛ він отримав лікарське свідоцтво про смерть батька (дублікат), і тільки 11 серпня 2022 року було поновлено запис про смерть ОСОБА_2 , без якого був позбавлений можливості звернутися до нотаріуса із заявою про вступ (прийняття) у спадщину. Поховання батька було проведено Білопільською міською радою як одинокої людини і з невідомих причин не здійснено реєстрацію смерті ОСОБА_2 у встановленому законом порядку, чим позбавлено його можливості у визначений законом строк звернутися до нотаріуса за оформленням спадщини.

Вважає, що ситуація з COVID-19, а також сама по собі велика відстань між місцем його проживання та місцем знаходження спадкового майна (понад тисяча кілометрів) є самостійною і достатньою підставою для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Доводить, що через воєнне вторгнення з 24 лютого 2022 року на території України в цілому та в Білопільській громаді не функціонував Спадковий реєстр, Реєстр прав власності та інші реєстри, що об`єктивно унеможливлювало подання ним заяви про прийняття спадщини. 23 лютого 2023 року він був призваний на військову службу підчас мобілізації, а тому служба в ЗСУ також є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача - адвоката Даценка А.М., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Білопілля Сумської області помер батько позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6-7).

Факт смерті ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 11 серпня 2022 року Білопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №9 від 11 серпня 2022 року, актовий запис за №02 від 11 серпня 2022 року.

Відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , виданого відділом РАЦС Білопільського райвиконкому Сумської області, ОСОБА_2 був батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 3).

Згідно з витягом з реєстру територіальної громади від 07 лютого 2023 року, ОСОБА_1 з 29 вересня 2020 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Із листа заступника начальника Управління - начальника відділу №4 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Сумській області Ірини Головенко від 02 червня 2023 року №Д-852/0-0.99,4-829/36-23 вбачається, що відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Білопільською районною державною адміністрацією членам ВАТ «Бурякорадгосп Куянівський», на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації №358 від 27 серпня 2000 року на ім`я ОСОБА_2 (адреса проживання: с. Червонівка Куянівської сільської ради Білопільського району) виданий сертифікат серії СМ №0274737 на земельну частку (пай) площею 4,42 в умовних кадастрових гектарах. Державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в замін вищевказаного сертифікату не видавався. На підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії CM №0274737 та технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Куянівського старостату Білопільської міської ради Сумського району Сумської області сформована земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0568 та цільовим призначенням 01.01 - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,2092 га (а.с. 8).

За інформацією старости сіл Куянівка, Йосипове, Новопетрівка, Павлівське, Черванівка виконавчого комітету Білопільської міської ради Сумської, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно записів у погосподарській книзі проживав у с. Черванівка Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області та працював у ВАТ «Бурякорадгосп Куянівський». Разом з ним проживали його співмешканка ОСОБА_3 та син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які 17 січня 1991 року вибули на постійне проживання до Закарпатської області. Мешканців, які б були зареєстровані або проживали без реєстрації у с. Черванівка та носили прізвище « ОСОБА_4 » не було.

Згідно записів у будинковій книзі для прописки громадян, що проживають на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області за 1987-1995 роки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрував місце проживання в с. Черванівка Куянівської сільської ради 05 січня 1989 року. Прізвище, ім`я та по батькові останнього у будинковій книзі записано російською мовою « ОСОБА_5 » відповідно до паспорта радянського зразка, записи в якому вчинено російською мовою (а.с. 9-10, 52).

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець с. Верхні Ворота Мукачівського району Закарпатської області, 23 лютого 2023 року призваний на військову службу за мобілізацією (а.с. 11).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року по справі №260/617/22 ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до Воловецького відділу у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання висновку протиправним та зобов`язання вчинити дії з тих підстав, що оскільки актовий запис про смерть ОСОБА_2 не складався взагалі так як для цього до ДРАЦС ніхто не звертався, позивач повинен був звернутися до відповідача не в порядку №96/5 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, а в порядку № 52/5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні (а.с. 12-17).

Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2023 року по справі №936/911/23 адвокату Даценку А.М. відмовлено у задоволенні заяви про встановлення юридичного факту належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , сертифікату серії СМ №0274737 на право земельну частку (пай) площею 4,42 га в умовних кадастрових одиницях, виданого на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 27 серпня 2000 року №358, на підставі якого розроблена технічна документація із землеустрою та сформована земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0568 площею 4,2092 га з тих підстав, що ані оригінал вказаного сертифікату, ані його копія не були надані суду, у зв`язку з чим неможливо дослідити зміст цього письмового доказу (а. с.18-21).

Згідно з інформаційними довідками з Спадкового реєстру №75146194 та №75146208 від 15 грудня 2023 року, спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заведена, зареєстровані заповіти відсутні (а.с. 33-34).

Відповідно до письмових роз`яснень приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Миросєді В.М. від 27 березня 2023 року, ОСОБА_1 відмовлено в оформленні спадщини після смерті батька ОСОБА_2 у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 22).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що у 2020 році ОСОБА_1 звернувся до нього, як до голови Куянівської сільської ради, з приводу розшуку батька ОСОБА_2 . Позивач повідомив, що проживав з батьком та матір`ю на території сільської ради. Після розлучення батьків, разом з матір`ю виїхав у Закарпатську область. Після цього батька не бачив.

Також ОСОБА_6 зазначив, що з метою з`ясування інформації про ОСОБА_2 , звертався до депутата сільської ради від с. Черванівка, яка повідомила, що дійсно був такий чоловік ОСОБА_2 , але давно помер у Білопільській ЦРЛ, а його поховання було проведене Білопільською міською радою. Водночас, у Білопільському відділі ДРАЦС повідомили, що відомості про смерть ОСОБА_2 в Державному реєстрі смертей відсутні. У серпні 2021 року вони з ОСОБА_1 поїхали до Білопільської центральної районної лікарні, де останньому був виданий дублікат лікарського свідоцтва про смерть. У подальшому правову допомогу позивачу надавав адвокат Даценко А.М., який вживав заходи щодо державної реєстрації смерті ОСОБА_2 та належності йому сертифікату на право на земельну частку (пай).

Вказані факти правильно встановлено судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів, на які суд послався у рішенні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не підтверджено належними доказами неможливість звернення із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також поважність причин пропуску цього строку упродовж понад 16 років з дня відкриття спадщини. При цьому зазначено, що необізнаність позивача про смерть батька, несвоєчасне проведення державної реєстрації його смерті, територіальна віддаленість місця проживання позивача від місця відкриття спадщини, карантин пов`язаний з запобіганням поширенню COVID-19, введення на території України воєнного стану та мобілізації до лав ЗСУ не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до змісту ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцю у момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд має досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про смерть спадкодавця, про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку.

Оскільки ОСОБА_1 не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, він на підставі ст. 1272 ЦК України звернувся до суду із позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи тим, що з 26 вересня 2007 року (час відкриття спадщини) до звернення до нотаріуса у березні 2023 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, не знав про пропуск строку на прийняття спадщини, оскільки раніше не отримував від нотаріуса викликів чи повідомлень згідно ст. 63 ЗУ «Про нотаріат».

Оцінюючи доводи заявника про поважність причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відсутність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом правильно враховано тривалість пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини у справі, що переглядається, та встановлено, що батько позивача - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а позивач лише 05 грудня 2023 року звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Враховуючи тривалість пропуску строку для прийняття спадщини, що становить понад 16 років, а також встановлені обставини, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що позивач не довів існування об`єктивних та непереборних перешкод для прийняття спадщини, а отже ним не доведено, що пропуск зазначеного строку відбувся з поважних причин.

Доводи апеляційної скарги про те, що він не звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 у встановлений законом шестимісячний строк через необізнаність про смерть батька, віддаленість місця проживання від місця відкриття спадщини таких висновків суду не спростовують.

Необізнаність позивача про смерть батька та несвоєчасне проведення державної реєстрації його смерті не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Батько позивача ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в силу положень ч. 2 ст. 1220 ЦК України день смерті особи є часом відкриття спадщини, однак протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті батька, який закінчився 27 березня 2008 року, ОСОБА_1 не заявляв про своє право на спадкування.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про неможливість звернення позивача із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса через дію на території України карантинних обмежень з 12 березня 2020 року та введення в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року, оскільки із часу відкриття спадщини після смерті батька - ІНФОРМАЦІЯ_1 та до настання вказаних подій пройшло понад 12 та 14 років, відповідно, протягом такого періоду часу позивач мав можливість звернутися до нотаріуса.

Звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про зобов`язання органу ДРАЦС поновити запис цивільного стану про смерть ОСОБА_2 та про встановлення юридичного факту належності останньому сертифікату на право на земельну частку (пай), не перешкоджали його зверненню до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори відповідно до п. 2 глави 10 Порядку «Про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Мінюст від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Позивачем не доведено існування об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для своєчасного подання заяви про прийняття спадщини, а обставини, на які він посилався як на підставу для визначення йому додаткового строку для подання зави про прийняття спадщини не є поважними причинами пропуску вказаного строку, що унеможливили чи в інший спосіб перешкодили йому вчасно реалізувати право на подання заяви про прийняття спадщини.

Отже, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Даценка Артура Миколайовича залишити без задоволення, а рішення Білопільського районного суду Сумської області від 25 січня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов