справа № 2-2551/11
провадження № 22-ц/824/8162/2024
головуючий у суді І інстанції Ул`яновська О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Савченко К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 15 січня 2024 року у справі за скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Маляр Ян Анатолійович на дії приватного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2023 року скаржник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця, в якій просив суд поновити строк на оскарження постанови винесеної приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Маляр Яном Анатолійовичем про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 від 12 травня 2023 року та скасувати постанову, винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Маляр Яном Анатолійовичем про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 від 12 травня 2023 року.

Скаргу обґрунтовував тим, що 4 березня 2020 року ПВ ВО м. Києва Маляр Я.А. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа №2-2551/11 виданого 3 травня 2012 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 81 527 дол США 84 цен., що у гривневому еквіваленті становить 650 181 грн 37 коп. та судові витрати 910 грн - з основного боржника ОСОБА_2 12 травня 2023 року ПВ ВО м. Києва Маляр Я.А. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 , проте 4 грудня 2023 року АТ КБ «Приватбанк» виявив, що рішення Святошинського районного суду м. Києва не виконане у повному обсязі, оскільки при визначенні розміру стягнутих коштів під час виконання виконавчого листа приватний виконавець керувався листом від ДВС Подільського району м. Києва, в якому містяться неточності, які повністю суперечать виписці по рахунку за кредитним договором.

Заявник вважав, що право стягувача в наслідок неправомірного закриття виконавчого провадження та невірного стягнення боргу є порушеним, адже стягувач втрачає 53 211,05 доларів США (не виконана частина судового рішення), а також витрат на судовий збір у розмірі 910 грн, що суперечить принципу обов`язкового виконання рішення суду, про яке АТ КБ «Приватбанк» дізнався 8 грудня 2023 року, та остаточним днем виявлення порушеного права становить дата надання відповіді самим приватним виконавцем, а саме 11 грудня 2023 року, а тому саме з цієї дати має відраховуватися строк на оскарження постанови про закриття виконавчого провадження.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 15 січня 2024 року скаргу представника скаржника Діденка І.В. , поданою в інтересах АТ КБ «Приватбанк», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Маляр Я.А. на дії приватного виконавця залишено без розгляду.

Не погоджуючись із указаною ухвалою представник АТ КБ «Приватбанк» - Діденко І.В. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 15 січня 2024 року та задовольнити скаргу в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не прийняті доводи поважності причин пропуску строку, оскільки про факт не виконаного судового рішення Святошинського районного суду міста Києва скаржнику стало відомо саме 11 грудня 2023 року. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не встановлював факту коли ж скаржник дізнався про порушене право, яке є наслідком вчиненої постанови про закінчення виконавчого провадження з фактичним виконанням рішення суду приватного виконавця, а тому вважає, що суд першої інстанції прийняв оскаржувану ухвалу з порушенням ст. 449 ЦПК України.

8 березня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_1 - адвоката Москаленко О.В., в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що обставини поважності причин пропуску строку на звернення до суду зі скаргою, на які посилається апелянт, не можуть визнаватись поважними, оскільки стягувачу було достеменно відомо про існування постанови приватного виконавця Маляра Я.А. про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 12 травня 2023 року, факт отримання якої 18 травня 2023 року банком не заперечується.

Звертає увагу, що використання такого способу захисту порушених прав аж через сім місяців після прийняття приватним виконавцем Маляром Я.А. постанови про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 12 травня 2023 року, як невідповідність (на думку банку) останньої фактичним обставинам справи, що порушує право стягувача - не свідчить про поважність причини пропуску строку на звернення до суду з цією скаргою.

У судовому засіданні представник АТ КБ «Приватбанк» - Діденко І.В.просив скасувати ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 15 січня 2024 року та задовольнити скаргу в повному обсязі.

Представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Москаленко О.В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_2 та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Маляр Я.А.

в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи, шляхом телефонограми (а.с. 65-66, Т.3), клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи без розгляду скаргу на рішення, дії або бездіяльність приватного виконавця, суд першої інстанції виходив із того, що скарга подана стягувачем після закінчення процесуального строку, встановленого законом, і поважні причини для поновлення цього строку відсутні.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 листопада 2011 року задоволено зустрічний позов ПАТ КБ «Приватбанк», яким стягнуто з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 солідарно, на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №Д 07-02-140МК від 27 вересня 2007 року, судові витрати у розмірі 1820 грн, а всього на загальну суму 651 091 грн 37 коп.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 18 квітня 2012 року, змінено рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 листопада 2011 року в частині задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості, викладено в новій редакції. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 81 527 дол США 84 цен, що у гривневому еквіваленті становить 649 271 грн 37 коп., судові витрати у розмірі 910 грн, а також стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 81 527 дол США 84 цен., що у гривневому еквіваленті становить 649 271, 37 грн та судові витрати у розмірі 910 грн.

30 травня 2012 року видано виконавчий лист №2-2551/11 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 81527,84 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 12 квітня 2011 року становить 649 271 грн 37 коп. та судові витрати в розмірі 910 грн.

15 червня 2018 року державним виконавцем Подільського районного ВДВС у місті Києві прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №56536052 з примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва від 30 травня 2018 року №2-2551/11, стягувач - ПАТ КБ «Приватбанк», боржник - ОСОБА_1

4 березня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Маляр Яном Анатолійовичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва від 30 травня 2018 року №2-2551/11, стягувач - ПАТ КБ «Приватбанк», боржник - ОСОБА_2

12 травня 2023 року у межах виконавчого провадження НОМЕР_1 приватним виконавцем Маляром Я.А. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із тим, що рішення згідно з виконавчим документом виконано фактично та в повному обсязі.

Як зазначено у поданій скарзі, постанова від 12 травня 2023 року ПВ ВО м. Києва Маляра Я.А. про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 надійшла на адресу АТ КБ «Приватбанк» 18 травня 2023 року.

5 грудня 2023 року представник АТ КБ «Приватбанк» ознайомився із матеріалами ВП НОМЕР_1.

7 грудня 2023 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся зі зверненням б/н до Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУЮ (м. Київ) щодо стягнення грошових коштів в рамках ВП НОМЕР_1, по суті порушених питань 8 грудня 2023 року АТ КБ «Приватбанк» надано відповідь №56536052/2, згідно якої встановлено, що сума перерахована стягувачу з основного боржника та солідарного боржника в сукупності становить 21 706 дол. США 58 цен.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом наведених норм, за порівняльного аналізу змісту термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться у положеннях статті 449 ЦПК України, дає підстави для висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

Під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 449 ЦПК України та частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», необхідно враховувати поведінку скаржника, чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження, тощо.

Висновки щодо презумпції обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду: від 14 серпня 2019 року у справі № 910/7221/17; від 12 січня 2021 року у справі № 910/8794/17; від 12 жовтня 2021 року у справі № 918/333/13-г.

За змістом статті 81 ЦПК України обов`язок доказування поважності причин пропуску процесуальних строків та подача заяви про їх поновлення покладається на зацікавлену сторону.

При зверненні до суду зі скаргою на дії державного виконавця, саме на скаржника покладається обов`язок доведення наявності обставин, які унеможливили його звернення з такою скаргою у строк, встановлений законом.

Відповідно до статті 122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно з статтею 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Встановивши, що скаржнику було відомо про постанову винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Маляром Я.А. про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 від 12 травня 2023 року, оскільки постанова неодноразово надсилалася представником боржника банку, як додаток до листа «Про повернення виконавчого документа» від 19 травня 2023 року, а також, як додаток до заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню від 22 червня 2023 року, окрім цього встановивши, що постанова по закінчення виконавчого провадження була отримана банком 18 травня 2023 року, про що було зазначено у скарзі самим скаржником, суд першої інстанції, із яким погоджується апеляційний суд, правильно застосував положення наведених норм права та дійшов обґрунтованого висновку про залишення скарги без розгляду, у зв`язку із закінченням строку, встановленого законом для звернення до суду зі скаргою, та невизнання поважними причин пропуску такого строку, заявлених у клопотанні скаржника.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції безпідставно не встановлював факту коли скаржник дізнався про порушене право не заслуговують на увагу, оскільки банк ознайомившись з постановою приватного виконавця Маляра Я.А. про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 12 травня 2023 року, а саме 18 травня 2023 року, мав можливість перевірити обставини та підстави за яких відбулось закінчення виконавчого провадження, однак даним правом не скористався.

Оцінюючи правильність висновків суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги в цілому, апеляційний суд дійшов висновку, що заявником не спростовано презумпції обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні та подано скаргу на рішення, дії або бездіяльність виконавця зі значним пропущенням встановленого ст. 449 ЦПК України десятиденного строку, а саме більше ніж через 6 місяців з часу, коли скаржник отримав постанову про закінчення виконавчого провадження.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, не ґрунтуються на законі та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 15 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба