УХВАЛА

24 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 201/9175/23

провадження № 61-16186ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Фаловської І. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Центру розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України про визнання незаконними та скасування наказів, внесення змін до наказу та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центру розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України про визнання незаконними та скасування наказів, внесення змін до наказу та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано незаконними та скасовано накази начальника Центру розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України № 56 від 06 липня 2023 року, №57 від 10 липня 2023 року та №59 від 11 липня 2023 року «Про результати службового розслідування стосовно ОСОБА_1 ».

Змінено формулювання причини звільнення ОСОБА_1 , зазначене у наказі начальника Центру розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України № 96 від 11 липня 2023 року, вказавши, що ОСОБА_1 звільнено відповідно до частини першої статті 39 КЗпП України.

Зобов`язано Центр розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України внести зміни у трудовій книжці ОСОБА_1 , а саме змінити формулювання причини звільнення з роботи зі «Звільнений за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором, на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України» на «Звільнений із займаної посади, на підставі частини першої статті 39 КЗпП України, у зв`язку з порушення роботодавцем законодавства про працю.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року апеляційну скаргу начальника Центру розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України задоволено.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2024 року скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

04 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Лопатько С. В. через підсистему «Електронний Суд» направила до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувану постанову та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 09 грудня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме заявнику необхідно подати нову редакцію касаційної скарги та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, із належним обґрунтуванням пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, на який заявник посилаються, як на підставу касаційного оскарження судового рішення.

Вимоги вказаної ухвали заявник виконав.

У частині першій статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження

(про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме суди застосували норми матеріального права без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 01 серпня 2019 року у справі № 537/4725/16-ц, від 21 червня

2023 року у справі № 212/5018/20, від 26 лютого 2020 року у справі № 757/14922/17, від 25 квітня 2018 року у справі № 428/8511/15, від 20 травня 2020 року у справі

№ 754/4355/17, від 24 липня 2019 року у справі № 359/4316/17, від 30 березня

2020 року у справі № 489/7807/18, від 20 травня 2020 року у справі № 754/4355/17, від 21 січня 2019 року у справі № 587/964/17, від 23 січня 2019 року у справі

№ 572/1644/17, від 21 березня 2019 року у справі № 568/879/17, від 28 квітня

2021 року у справі № 234/7160/20, від 04 грудня 2019 року у справі № 309/3784/17, від 04 грудня 2019 року у справі № 309/3784/17, від 24 липня 2019 року у справі

№ 359/4316/17.

Також заявник посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування пункту 3 частини першої статті 1, статті 9, частини другої статті 28, частини четвертої статті 29-1 Закону України «Про протимінну діяльність в Україні». Заявник вказує, що спори відповідності оператора протимінної діяльності встановленим стандартам та моменту початку здійснення такої діяльності, дотримання прав та гарантій працівників, що здійснюють гуманітарне розмінування, що є особливо небезпечним для їх життя та здоров`я, ще не розглядалось Верховним Судом, про що свідчить аналіз практики суду касаційної інстанції в Єдиному державному реєстрі судових рішень у період з 2018 по 2024 роки.

Заявник вважає, що існує необхідність висловлення правового висновку Верховним Судом щодо питання чи може взагалі юридична особа без відповідного сертифіката, який є обов`язковим для провадження саме цього виду господарської діяльності, пов`язаної з реальними ризиками для життя та здоров`я працівника, направляти своїх працівників у відрядження для роботи з вибухонебезпечними предметами та які наслідки відмови такого працівника від вибуття у вказане відрядження від підприємства, яке реально не пройшло сертифікацію і не має права залучати своїх працівників до роботи з мінами та снарядами.

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у визначений законом строк та оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містять підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене, касаційний суд дійшов висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Керуючись статтями 260, 389, 390, 392, 394, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня

2024 року.

Витребувати із Ленінського районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу

№ 201/9175/23 за позовом ОСОБА_1 до Центру розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України про визнання незаконними та скасування наказів, внесення змін до наказу та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська