Справа № 601/1011/24
Провадження № 2/602/185/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" червня 2024 р. Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого РАДОСЮКА А. В.

при секретарі ЯБЛОНСЬКІЙ М.М.

розглянувши в письмовому провадженні в залі суду в місті Ланівці цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування коштів за недонос речового майна,

в с т а н о в и в:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась в суд із позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування коштів за недонос речового майна.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач в період з 02.08.2017 року по 06.08.2018 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . На момент виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття з усіх видів забезпечення, за відповідачем рахувалося речове майно, строки носіння якого не вийшли на загальну суму 4048 грн. 71 коп. В подальшому з відповідача було утримано 621грн. 51 коп., а також ним добровільно відшкодовано рівноцінне майно на загальну суму 1188 грн. 49 грн. Станом на 2024 рік заборгованість ОСОБА_1 перед військовою частиною НОМЕР_1 складає 2238 грн. 72 коп., тому позивач просить суд стягнути в його користь з відповідача вказану суму коштів за недонос речового майна, а також сплачений ним судовий збір.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча згідно ст.128 ЦПК України про день, час і місце розгляду справи був двічі повідомлений належним чином, не повідомив відповідач і про причини своєї неявки в судове засідання. Суд на підставі ст.280 ЦПК України проводив заочний розгляд даної справи.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши наявні докази, суд встановив наступні факти:

Згідно копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.08.2017 року №35, військовослужбовця військової служби солдата ОСОБА_1 , який 02 серпня 2017 року прибув з військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 для подальшого проходження військової служби, зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (а.с.11).

Згідно копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.08.2017 року № 37, солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовоїскладу) від 21.07.2017 року №147-РС на посаду номера обслуги шостої гармати другого гарматного артилерійського взводу першої гарматної артилерійської батареї першого гарматного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків (а.с.14).

Згідно копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.08.2018 року №167, солдата ОСОБА_1 , як військовослужбовця військової служби за контрактом, який перебував в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 звільнено з військової служби відповідно до підпункту «е» (у зв`язку з обвинувальним вироком) пункту два частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та вважати таким, що 06 серпня 2018 року справи у військовій частині НОМЕР_1 здав і вибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 для постановки на військовий облік, та визначено, утримати з ОСОБА_1 кошти за недонос військового майна у розмірі 4048,71 грн. (а.с.13).

На момент виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 і зняття з усіх видів забезпечення, згідно довідки-розрахунку №59 за відповідачем ОСОБА_1 рахувалося речове майно, строки носіння якого не вийшли, на загальну суму 4048,71 грн.(а.с.15).

Згідно копії витягів з книги обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 за 2018 рік та 2023 рік, сума заборгованості ОСОБА_1 складає 2238,72 грн. (а.с.9-10).

Військовою частиною НОМЕР_1 на адресу ОСОБА_1 було направлено лист з пропозицією в добровільному порядку повернути кошти в сумі 2238,72 грн. до 18.07.2023 року, перерахувавши кошти на розрахунковий рахунок військової частини НОМЕР_1 за вказаними реквізитами (а.с.16).

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У постанові Верховного суду від 07.02.2019 року по справі № 742/722/17 зазначено, що сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями ст.ст.1,3,4,7 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» визначено, що військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належить будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, зв`язку тощо. Військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Військові частини ведуть облік закріпленого за ними майна у кількісних, якісних, обліково-номерних та вартісних показниках і враховують по відповідних службах - продовольчій, речовій, квартирно-експлуатаційній, пально-мастильних матеріалів тощо. Особи винні у порушенні вимог цього Закону, притягуються до відповідальності згідно із законом.

Згідно абз.1 ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їx сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до абз.2 ч. 1 ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 Розділу І Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за №768/28898 (надалі - Інструкція), основним завданням речового забезпечення є задоволення потреб військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили) в обмундируванні, взутті, натільній і теплій білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, спеціальному одязі, спеціальному одязі та спорядженні для виконання спеціальних завдань, предметах індивідуального захисту, тканинах, нагрудних та нарукавних знаках і знаках розрізнення, санітарно-господарському майні, спортивному інвентарі та лазне-пральному обслуговуванні, що сприяють успішному веденню військами (силами) бойових дій та виконанню інших завдань, як у мирний час, так і в особливий період.

Відповідно до абз.7 п.4 Розділу III Інструкції, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.6 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закону), особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

ОСОБА_1 жодних дій, щодо добровільного відшкодування вказаної вище заборгованості, не вчинив.

За наведених вище обставин, суд, з`ясувавши всі обставини справи, дійшов до переконання, що позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування коштів за недонос речового майна, слід задовольнити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 2422,40 гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 280,288,352 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов Військової частини НОМЕР_1 (місце знаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 (зареєстрованого в АДРЕСА_3 ) про відшкодування коштів за недонос речового майна - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , в користь військової частини НОМЕР_1 ( ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) кошти за недонос речового майна в сумі 2238 ( дві тисячі двісті тридцять вісім) гривень 72 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , в користь військової частини НОМЕР_1 ( ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) 2422 гривні 40 копійок сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. В. Радосюк