КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2-зз/947/113/24
УХВАЛА

01.07.2024 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за заявою представника Одеської міської ради Вишневецької Анастасії Олегівни про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 18.08.2023 року по цивільній справі №947/24918/23 за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2024 року до суду, через підсистему «Електронний суд» надійшла заява від представника Одеської міської ради Вишневецької Анастасії Олегівни про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 18.08.2023 року по цивільній справі №947/24918/23 за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, в якій представник просить суд скасувати вжиті заходи забезпечення позову у виді арешту накладеного на садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з посиланням, що вжитий захід забезпечення позову перешкоджає виконанню рішення суду.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаною заявою розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 25.06.2024 року вказану заяву прийнято до розгляду та призначено дату, час і місце проведення судового засідання з повідомленням сторін по справі на 01.07.2024 року о 14 год. 15 хв.

У судове засідання призначене на 01.07.2024 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином.

Разом з тим, 01.07.2024 року до суду від представника позивача надійшла заява від представника Одеської міської ради про підтримання заявлених вимог та розгляд заяви за відсутності представника позивача.

Інші сторони про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Враховуючи викладене, а також стислі строки для розгляду відповідної категорії заяви, судом було ухвалено провести розгляд заяви про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі №947/24918/23 в судовому засіданні 01.07.2024 року, за відсутності учасників процесу.

Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає заяву підлягаючою задоволенню, з наступних підстав.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують за його позовом реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження.

Частинами 7, 8 статті 158 ЦПК України встановлено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Приймаючи викладене, судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді перебувала цивільна справа №947/24918/23 за позовною заявою Одеської міської ради до ОСОБА_1 , про скасування рішення державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

Під час розгляду вказаної справи, судом за наслідком розгляду заяви представника позивача, 18.08.2023 року судом було постановлено ухвалу, якою заяву представника позивача задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), шляхом заборони ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) чи будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії з будівництва, реконструкції, поділу та виділу садового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101). Заборонено Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (, місце реєстрації: 65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6) здійснювати реєстрацію дозвільних документів на будівництво та прийняття в експлуатацію будь-яких об`єктів нерухомості на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

За наслідком розгляду цивільної справи №947/24918/23, 16.02.2024 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено заочне рішення, яким позов Одеської міської ради задоволено. Скасовано рішення державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області Єрошенка О.Б. від 15.01.2021 року за індексним номером 56160295, що є підставою для припинення права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 216,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) із закриттям розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити за власний рахунок самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого садового будинку площею 216,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 6710 грн. на користь Одеської міської ради.

Вказане рішення суду сторонами по справі не оспорювалось та набрало законної сили 28.03.2024 року.

Судом приймається, що судовим рішенням за наслідком розгляду вказаної справи, зокрема скасовано рішення державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області Єрошенка О.Б. від 15.01.2021 року за індексним номером 56160295, що є підставою для припинення права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 216,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) із закриттям розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Отже, для виконання рішення Київського районного суду міста Одеси від 16.02.2024 року по справі №947/24918/23 у вказаній частині, є необхідним проведення відповідних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим вжиті ухвалою заходи забезпечення позову в цій справі шляхом накладення арешту, перешкоджають виконанню рішення суду.

Згідно з ч.1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Судове рішення (постанова, ухвала) це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов`язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов`язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов`язаної особи та обов`язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов`язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов`язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов`язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

Судове рішення, по суті, є документом органу влади й містить у собі державно-владне, індивідуально-конкретне розпорядження щодо застосування норм права за встановленими у судовому засіданні фактами і правовідносинами. Європейською практикою стабільність судового рішення сприймається як один зі складників принципу правової певності (визначеності). Саме в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Брумареску проти Румунії» зазначено, що принцип правової визначеності вимагає, щоб судове рішення, в якому певне питання одержало остаточне вирішення, не ставилося під сумнів. Крім того, принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання, зокрема, учасники правовідносин повинні мати можливість у розумних межах передбачити наслідки своєї поведінки та бути впевненими у незмінності свого статусу, кола прав та обов`язків. До того ж у своїй практиці Суд неодноразово підкреслював потребу в забезпеченні державою умов для реалізації остаточного судового рішення. Право на виконання судового рішення розглядається як складова права на судовий захист.

Одночасно розглядаючи зазначену справу, судом враховується, що у відповідності до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням вище встановлених обставин, суд вважає, що необхідність у заходах забезпеченнях позову шляхом накладення арешту, вжитих ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 18.08.2023 року по цивільній справі №947/24918/23, відпала, тому останній у відповідності до ч.9 ст. 158 ЦПК України підлягає скасуванню, а заява Одеської міської ради про скасування заходів забезпечення позову задоволенню.

Керуючись ст. 158 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача Одеської міської ради про скасування заходів забезпечення позову - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову в частині накладеного арешту, що вжито ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 18 серпня 2023 року по цивільній справі №947/24918/23 за позовною заявою Одеської міської ради до ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, а саме:

- Скасувати арешт накладений на садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Копію ухвали направити для відома учасникам справи.

Копію ухвали направити для виконання до Управління державної реєстрації юридичного Департаменту Одеської міської ради (місцезнаходження: 65000, м. Одеса, вул. Черняхівського, 6).

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Головуючий Калініченко Л. В.