КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/426/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року місто Київ

справа №753/10685/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 липня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Колесника О.М., повний текст рішення складено 07 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мілоцький Олег Леонідович, ОСОБА_3 про визнання недійсними протоколу проведення електронних торгів з реалізації квартири, акту про реалізацію нерухомого майна з електронних торгів, свідоцтва про право власності на квартиру та внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив:

визнати недійсним протокол №420238 проведення електронних торгів з реалізації квартири АДРЕСА_1 від 19 липня 2019 року;

визнати недійсним акт про реалізацію нерухомого майна з електронних торгів, складений приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мілоцьким О.Л. 29 липня 2019 року щодо продажу квартири АДРЕСА_1 ;

визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , видане приватним нотаріусом КМНО Могильницькою О.А. 29 липня 2019 року на ім'я ОСОБА_2 та внести запис про відповідні зміни до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування вимог посилався на те, що в провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебуває цивільна справа №753/16338/19 за позовом ОСОБА_2 до нього, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 та виселення, на підставі того, що позивач придбав вказану квартиру 19 липня 2019 року на електронних торгах, проведених ДП «Сетам» з реалізації предмета іпотеки, а саме вищевказаної квартири.

Зазначав, що 22 грудня 2009 року між ним та ОСОБА_3 був укладений договір позики та договір іпотеки під заставу вищевказаної квартири.

Вказував, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мілоцьким О.Л 18 жовтня 2018 року за іншим зобов'язанням було відкрито виконавче провадження та здійснено арешт майна предмета іпотеки, а саме: квартири АДРЕСА_1 та реалізовано предмет іпотеки на електронних торгах ДП «Сетам» без згоди на це іпотекодержателя ОСОБА_3 , який має переважне право на отримання боргу перед іншими кредиторами.

Посилався на те, що переможцем торгів став ОСОБА_2 , який зареєстрував на підставі свідоцтва від 29 липня 2019 року право власності на вищезазначену квартиру.

Зазначав, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2020 року у справі №640/7964/19, визнано незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О.Л. щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка є предметом договору іпотеки.

Вказував, що виконавчі дії з проведення приватним виконавцем опису та арешту майна з подальшим проведенням її оцінки, подання заявки для реалізації квартири на електронних торгах визнані незаконними, а відтак вважає, що необхідно визнати недійсними протокол проведення електронних торгів з реалізації квартири, акт про реалізацію нерухомого майна з електронних торгів та свідоцтво про право власності на квартиру.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 13 липня 2023 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

На обґрунтування вимог посилався на те, що його позовні вимоги грунтуються на незаконних виконавчих діях приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О.Л. щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , який в порушення законодавства подав заявку до ДП «Сетам» на проведення електронних торгів нерухомого майна, а не на порушенні правил проведення електронних торгів та визнання їх недійсними, які він не вимагав в позовній заяві.

Вказував, що рішенням суду визнано неправомірність дій приватного виконавця, які є похідними щодо незаконного звернення стягнення на квартиру і не потребують додаткових доказів та є підставою для визнання протоколу проведення електронних торгів з реалізації квартири, акту про реалізацію нерухомого майна з електронних торгів та свідоцтва про право власності на квартиру недійсними.

Зазначав, що приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мілоцький О.Л. при здійсненні виконавчого провадження щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , порушив вимоги ч.1 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження», а саме незаконно здійснив опис та арешт квартири, зазначивши в заявці відомості, які не відповідають вимогам закону про підстави звернення стягнення на вищезазначену квартиру та продаж її на електронних торгах.

14 грудня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення.

Треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мілоцький О.Л., ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачуна праві власності належала квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04 січня 2019 року.

22 грудня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір позики грошових коштів у розмірі 1 495 805 грн. та договір іпотеки, відповідно до якого було передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності позивачу з подальшими змінами та доповненнями до них.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_1 умов договору позики, ОСОБА_3 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом про стягнення заборгованості.

18 грудня 2013 року Дарницьким районним судом міста Києва видано виконавчий лист на виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 04 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій у розмірі 2 059 182,94 грн.

29 листопада 2018 року ОСОБА_3 звернувся до приватного виконавця Мілоцького О.Л. із запереченням щодо реалізації нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки та просив скасувати арешт вказаного майна.

26 грудня 2018 року приватним виконавцем Мілоцьким О.Л. винесено постанову про опис та арешт майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №57401979, якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

27 грудня 2018 року ТОВ «Експертна служба України» у вказаному виконавчому провадженні здійснено оцінку квартири АДРЕСА_1 та складено про це відповідний Звіт, згідно якого ринкова вартість об'єкту оцінки станом на 27 грудня 2018 року становить 6 381 387,00 грн.

02 січня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . приватним виконавцем направлено повідомлення про оцінку майна.

15 лютого 2019 року приватний виконавець Мілоцький О.Л. звернувся до Філії ДП «СЕТАМ» із заявкою №57401979 на реалізацію арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 .

19 липня 2019 року були проведені електронні торги ДП «СЕТАМ» з реалізації квартири АДРЕСА_1 , про що складено протокол №420238, переможцем торгів зазначено учасника - ОСОБА_2 .

Відповідно до вказаного протоколу, продаж вчинено за 4 466 970,90 грн.

Після проведених торгів 29 липня 2019 року позивачу був направлений акт про проведення електронних торгів.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2020 року було визнано незаконними виконавчі дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Мілоцького О.Л. щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка є предметом договору іпотеки від 22 грудня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М. за реєстровим №1471, в межах виконавчого провадження № 57401979.

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсними протоколу проведення електронних торгів з реалізації квартири, акту про реалізацію нерухомого майна з електронних торгів, свідоцтва про право власності на квартиру, позивач як на підставу своїх вимог посилався на те, що приватним виконавцем не була отримана згода на арешт та реалізацію майна заставодержателя; повторні торги проведені з одним учасником у порушення Правил проведення електронних торгів арештованими активами.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою, третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Процедура реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів за плату. Така процедура полягає в укладенні та виконанні договору купівлі-продажу. На підтвердження його укладення складається відповідний протокол, а на підтвердження виконання з боку продавця - акт про проведені прилюдні торги (близький за змістом підхід застосував Верховний Суд України у висновку, викладеному у постановах від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12 та від 13 лютого 2013 року у справі № 6-174цс12 і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19)).

Вказане підтверджують приписи частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України.

Так, у статті 650 ЦК України закріплено такий спосіб реалізації майна, як укладення договорів на біржах, аукціонах (торгах), конкурсах, та відсилає до інших нормативних актів, які мають встановлювати особливості укладення цих договорів. До цього зводиться і зміст припису частини четвертої статті 656 ЦК України, згідно з яким до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

За змістом частини другої статті 638 та частини першої статті 640 ЦК України моментом укладення договору купівлі-продажу на прилюдних торгах є момент визначення переможця торгів, тобто момент акцепту пропозиції останнього щодо ціни. Оформлення та підписання договору купівлі-продажу як окремого документа Тимчасове положення не передбачало. Підставою набуття у власність нерухомого майна, придбаного на прилюдних торгах, є договір купівлі-продажу та дії, спрямовані на передання такого майна у володіння покупця, що підтверджують відповідний протокол, акт про проведені прилюдні торги та державна реєстрація права власності за покупцем, а не свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19)).

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складення за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів, є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №678/301/12 (провадження № 14-624цс18) викладено правовий висновок про те, що правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів.

Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем, відповідно, є переможець електронних торгів.

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, у разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) електронних торгів за позовом учасника електронних торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, відповідно, виникнуть права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору.

Відчуження майна на електронних торгах як угода купівлі-продажу є багатостороннім правочином, і під час подання позову про її оскарження такий позов подається до всіх сторін цього правочину, з якими є матеріально-правовий спір, і ці сторони мають бути залучені до участі у справі.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №910/856/17 (провадження №12-128гс18), постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі №766/14579/16-ц.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 липня 2022 року в справі №914/2618/16 (провадження № 12-25гс21) вказано, що визнання недійсним свідоцтва як документа, який видав нотаріус для підтвердження права власності переможця аукціону (покупця), не захистить ні інтерес кредитора у поповненні (недопущенні зменшення) ліквідаційної маси боржника, ні такий же інтерес самого боржника. Цей документ не породжує жодного права. Тому позовна вимога про визнання його недійсним не є належним способом захисту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 (провадження №12-61гс21) зазначено, що правова природа процедур реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажу майна, тобто у вчиненні дій, спрямованих на виникнення в покупця зобов'язання зі сплати коштів за продане майно та передання права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Такі висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №922/3537/17 (пункти 42-44), від 15 червня 2021 року у справі №922/2416/17 (пункт 7.4), від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18 (пункти 45-47).

Отже, торги є правочином. Якщо вони завершуються оформленням договору купівлі-продажу, то оскаржити можна договір, а вимоги про визнання недійсними торгів (аукціону) та протоколу електронного аукціону не є належними та ефективними способами захисту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2023 року в справі №233/4365/18 (провадження №14-96цс21) вказано, що у справі №233/4365/18 Великій Палаті Верховного Суду належить, зокрема, вирішити, чи є належними й ефективними у спірних правовідносинах вимоги про визнання недійсними протоколу й акта про проведені електронні торги.

Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, - державна виконавча служба й організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є їхній переможець. Виходячи з наведеного, сторонами договору, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба й організатор цих торгів, та покупець - переможець торгів (див. постанови від 5 червня 2018 року у справі №910/856/17 (пункти 40-41), від 7 липня 2020 року у справі №438/610/14-ц (пункт 56)).

Оскільки продаж майна на публічних торгах є правочином, то оскаржити останній можна за певних умов (зокрема, у разі ефективності такого способу захисту для позивача), а не протокол як документ, який засвідчує вчинення цього правочину. Вимоги про визнання недійсними протоколу публічних торгів є неналежним і неефективним способом захисту. Такий самий підхід слід застосовувати і щодо оскарження іншого документа - акта про проведені електронні торги (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 (пункт 104), від 28 вересня 2022 року у справі №483/448/20 (пункт 9.66)).

З огляду на вищевказане, позовні вимоги, заявлені позивачем про визнання недійсними протоколу проведення електронних торгів з реалізації квартири, акту про реалізацію нерухомого майна з електронних торгів, свідоцтва про право власності на квартиру та внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно не є належним та ефективним способом захисту, оскільки не призведе до відновлення порушеного права ОСОБА_1 .

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсними протоколу проведення електронних торгів з реалізації квартири, акту про реалізацію нерухомого майна з електронних торгів, свідоцтва про право власності на квартиру та внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно не підлягають задоволенню з інших підстав, оскільки позивач обрав неефективний спосіб захисту в цій частині вимог.

Крім того, позивачем зазначено в якості відповідача лише переможця торгів - ОСОБА_2 .

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 звертався до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ДП «СЕТАМ», приватного виконавця Мілоцького О.Л., треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання електронних торгів недійсними.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 02 квітня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП «СЕТАМ», приватного виконавця Мілоцького О.Л., треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання електронних торгів недійсними було відмовлено.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки суд першої інстанції дійшов правильного по суті висновку щодо відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 , однак з помилкових мотивів, отже судове рішення підлягає зміні з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 липня 2023 року - змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 квітня 2024 року.

Головуючий:

Судді: