Провадження №: 2/755/7856/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Булгакової Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Десяти київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

у с т а н о в и в :

15.08.2024 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом, у якому просить визнати за собою право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що відповідно до копії Свідоцтва про право власності, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва 23.11.2000 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності ОСОБА_3 (матері позивачки) та ОСОБА_2 . 13.06.2001 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким належну їй частку (1/2) квартири АДРЕСА_1 вона заповіла ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 . Таким чином, ОСОБА_1 стала власником 1/2 частини спірної квартири після смерті мати - ОСОБА_3 . ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження Серії НОМЕР_2 та Серії НОМЕР_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_4 . Оскільки інших спадкоємців після померлого ОСОБА_2 немає (батько помер, а дітей не було), для оформлення спадщини на частку квартири померлого брата ОСОБА_1 звернулася до Десятої київської державної нотаріальної контори та надала всі необхідні документи. 16.06.2024 року Десята київська державна нотаріальна контора направила запит до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про надання ОСОБА_1 дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією згідно з розпорядженням №56-50 від 23.11.2000 року на квартиру АДРЕСА_1 (перейменована на ОСОБА_5 ). Рішенням від 12.07.2024 року за №24-30/Д Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація відмовила ОСОБА_1 в оформленні та видачі дубліката свідоцтва про право власності на спірну квартиру, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 померли, а ОСОБА_1 не приймала участь у приватизації квартири, тому вона не має правових підстав для отримання дублікату свідоцтва. Таким чином, не маючи на руках оригіналу/дублікату правовстановлюючого документу позивачка позбавлена можливості оформити право на спадщину після померлого брата у нотаріальній конторі, тому вимушена звертатися до суду. Оскільки ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем за законом після померлого ОСОБА_2 , у передбачений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину не змогла через відсутність оригіналу свідоцтва про право власності на житло від 23.11.2000 року, зважаючи на відсутність іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності оригіналу правовстановлюючого документу, позивачка вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Ухвалою суду від 02.09.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання сторони позивача про звільнення від сплати судового збору та залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою суду від 11.09.2024 року відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 24.10.2024 року закрите підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті та витребувано належним чином засвідчені копію матеріалів спадкових справ.

09.09.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить суд на підставі поданих стороною позивача доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства та розглядати справу у відсутності представника Київської міської ради.

До початку проведення судового засідання представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій просить провести судовий розгляд без участі позивача та його представника, позов задовольнити в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання третьої особи про розгляд справи за відсутності представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Про те, що позивачка та ОСОБА_2 є рідними братом та сестрою свідчать копії їх свідоцтв про народження та довідка про реєстрацію позивачкою шлюбу, у зв`язку із чим нею було змінене прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » (а.с. 29-30, 34).

Батько позивачки та її брата ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 37).

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 23.11.2000 року, квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних долях (а.с. 20-21).

Рішенням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №24-30/Д від 12.07.2024 року, позивачці відмовлено в оформленні та видачі дубліката Свідоцтва про право власності на кв. АДРЕСА_1 (а.с. 23-24).

За змістом інформаційної довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 20.05.2024 року, згідно з даними реєстрових книг бюро, кв. АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською райдержадміністрацією м. Києва 23.11.2000, (розпорядження №56-50), зареєстрованого в Бюро 15.12.2000, за реєстровим №4041 (а.с. 36).

За даними витребуваної судом копії спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_3 судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , її діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 19.11.2002 року отримали свідоцтво про право на спадщину за законом щодо земельної ділянки № НОМЕР_5 , площею 0,0449 га., розташованої на території АДРЕСА_3. Натомість ОСОБА_1 не було отримане свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 13.06.2001 року, яким ОСОБА_3 заповіла їй частину кв. АДРЕСА_1 (а.с. 142-160).

Убачається, що за відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не є можливим.

За даними витребуваної судом копії спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_2 судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачка як рідна сестра померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 звернулась із заявою про прийняття спадщини, 05.09.2024 року позивачці було видане свідоцтво про право на спадщину за законом щодо земельної ділянки. Питання про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом стосовно належної померлому частини квартири не вирішене (а.с. 114-139).

Убачається, що за відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом не є можливим.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220-1221 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ст.ст. 1223, 1233 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування (ст. 1235 ЦК України).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ЦК України).

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України).

За змістом ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст. 1296 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ст. 1297 ЦК України).

Відповідно до п.п. 4.14, 4.15, 4.18. п. 4 Глави 10 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У даній справі встановлено, що частина спірної квартири, яка належала матері позивачки, була заповідана позивачці її матір`ю. Позивачка прийняла спадщину після смерті матері, однак свідоцтво про право на спадщину за заповітом не отримане.

Також судом встановлено, що після смерті свого брата, який був власником іншої частини квартири, позивачка прийняла спадщину за законом, однак свідоцтво про право на спадщину за законом не отримане.

Убачається, що оригінал правовстановлюючого документу на спірну квартиру втрачений, що позбавляє позивачку можливості отримати спадщину як за заповітом, так і за законом.

При цьому, наявні у матеріалах справи докази підтверджують належність квартири матері та брату позивачки в рівних долях і позивачка є єдиною спадкоємицею зазначених її родичів.

Ураховуючи наведене за позивачкою слід визнати право власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері, та в порядку спадкування за законом після смерті її брата.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216-1218, 1220, 1221, 1223, 1233, 1235, 1258, 1262, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Десяти київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 18.12.2024 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 );

Відповідач - Київська міська рада (м. Київ, вул. Хрещатик, 36, );

Третя особа - Десята київська державна нотаріальна контора (м. Київ, вул. Сергія Набоки, 13/9).

Суддя -