Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1256/23 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 44 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Борисюка Р.М., Трояновської Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №296/1256/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 02 травня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Рожкової О.С. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У лютому 2023 року ОСОБА_1 до суду з даним позовом у якому просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 100 000 грн, 100 000 грн моральної шкоди т 15000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Позов обґрунтовано тим, що 18.06.2022 на території спортивного майданчику, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 «в ході хуліганства» завдав позивачу тілесних ушкоджень та шарпаючи за верхній одяг зірвав з нього золотий хрестик, який висів на ланцюжку у позивача на шиї, чим вчинив відносно позивача кримінальне правопорушення. В ході досудового розслідування слідчим 16.08.2022 необґрунтовано змінено кваліфікацію кримінального правопорушення з ч.4 ст.186 КК України на ч.2 ст.296 КК України, а 24.10.2022 прокурором Житомирської окружної прокуратури безпідставно кваліфікацію правопорушення змінено з ч.2 ст.296 на ч.1 ст.296 КК України. Вироком Корольовського районного суду міста Житомира від 31.10.2022 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу. Позивач вказує, що вироком суду встановлено протиправність хуліганських дій ОСОБА_3 , внаслідок яких позивач втратив золотий хрестик, а ланцюжок до нього був пошкоджений, в результаті чого позивачу завдано матеріальних збитків, що становлять вартість золотого хрестика разом із золотим ланцюжком у розмірі 50 000 грн. Також позивач поніс матеріальні збитки, завдані злочином, у вигляді вартості правничої допомоги в розмірі 50 000 грн., а всього сума завданих позивачу матеріальних збитків становить 100 000 грн. Крім того, посилаючись на те, що протиправною поведінкою ОСОБА_2 , такою як завдання тілесних ушкоджень, втрата золотого хрестика, пошкодження ланцюжка і футболки позивача, йому, як інваліду другої групи, спричинено моральну шкоду, яка полягає тому, що в житті позивача відбулися зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його, як особистості; він переніс та продовжує зазнавати глибокі душевні, емоційні, моральні страждання. Через нестабільний нервовий стан, глибокі фізичні та душевні страждання, погіршення здібностей та можливості себе реалізувати, позивача переслідують постійні головні болі, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 02 травня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що висновок суду про недоведеність факту втраченого золотого хрестика та порваного ланцюжку внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 є помилковими. Якби ОСОБА_2 не вчиняв стосовно ОСОБА_1 будь-яких неправомірних дій, на шарпав за одяг та не наносив тілесних ушкоджень, майно останнього було б не ушкоджене. Крім того, відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження. Вирішуючи питання розміру компенсації моральної шкоди, суд не врахував характер правопорушення, особу потерпілого, тривалість періоду, протягом якого було порушено право позивача, глибину й тривалість завданих позивачеві душевних страждань та виходячи із засад розумності та справедливості зробив передчасний висновок про недоведеність обставин завдання моральної шкоди. Під час вирішення питання про наявність моральної шкоди, судом не враховано , що сам по собі факт протиправних дій відповідача, встановлений вироком суду у кримінальній справі , де позивач є потерпілим свідчить про завдання йому душевних страждань або інших негативних явищ. Вказує, що матеріалами кримінального провадження встановлено, що 18.06.2022 у ході хуліганства ОСОБА_2 завдав ОСОБА_1 , тілесні ушкодження та шарпаючи його за верхній одяг зірвав з нього золотий хрестик. Вартість золотого хрестика разом із золотим ланцюжком становлять 50000,00 грн, що підтверджується квитанціями та скріншотами, долученими до позову, тому позивачем надано докази на підтвердження заподіяння матеріальної шкоди.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Щодо позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 100 000,00 грн.

Відмовляючи у задоволені позову в цій частині, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт зірвання з позивача ланцюжка з хрестиком саме відповідачем та втрата хрестика внаслідок хуліганських дій останнього, позивачем не доведено. Вироком суду обставин, на які посилається позивач не встановлено. Не підтвердив наявності таких обставин і свідок, допитаний в судовому засіданні. Крім того, стягнення матеріальних збитків, пов`язаних з оплатою правової допомоги є такими, що понесені особою у зв`язку із реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді певної справи у суді. Такі витрати процесуальним законом віднесено до судових витрат, вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом; їх не можна визнати збитками чи шкодою у розумінні положень цивільного законодавства й вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Встановлено, що ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 28.06.2022 року скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 задоволено. Зобов`язано уповноважених осіб Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області у відповідності до вимог ст. 214 КПК України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення згідно повідомлення (заяви) ОСОБА_1 від 18.06.2022 року. Зобов`язано уповноважених осіб Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області видати адвокату Пшевлоцькому О.Й., ОСОБА_1 відповідний витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за наслідками реєстрації заяви. В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.07.2022 зареєстровано кримінальне провадження №0001257 за фактом відкритого заволодіння майном ОСОБА_1 , що мало місце 18.06.2022. Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.4 ст. 186 КК України.

Постановою Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області від 16.08.2022 перекваліфіковано кримінальне провадження № 0001257 від 07.07.2022 з ч.4 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 296 КК України. Також постановою встановлено, що під час конфлікту між ОСОБА_1 та невстановленою особою почалася бійка, в ході якої невстановленою особою пошкоджено одяг ОСОБА_1 , а разом з ним ланцюжок, на якому знаходився золотий хрестик. Після сутички, потерпілим ОСОБА_1 виявлено відсутність ланцюжка та хрестика, які він почав шукати. При цьому, на місці події потерпілим знайдено ланцюжок, хрестик останній не знайшов. В діях не встановлених осіб, визначається вчинення злочину, що кваліфікується відповідно до ч.2 ст. 296 КК України.

Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 31.10.2022 у справі №296/7341/22 ОСОБА_2 визнано винуватим за вчинення умисних дій, які виразились в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю.

Вказаним вироком суду встановлено, що 18.06.2022 ОСОБА_2 діючи з прямим умислом заподіяв ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді садна на виличній ділянці зліва, синця на боковій поверхні черевної стінки справа, які у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Положення частини 6 статті 82 ЦПК України зазначає щодо обов`язковості вироку суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок суду, однак лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до частин 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Верховний Суд у постанові від 27.05.2021 у справі №761/12945/19 наголосив, що стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Беручи до уваги вищенаведене, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування матеріальної шкоди, а саме вартості втраченого хрестика є доведеними, оскільки факт зірвання з позивача ланцюжка з хрестиком та втрата хрестика внаслідок хуліганських дій ОСОБА_2 підтверджено матеріалами кримінальної справи № 296/7341/22.

Вбачається, що згідно товарного чеку від 29.09.2020 року вартість підвіски (хрестика) 17400,00 грн.

Відтак, вищевказана матеріальна шкода завдана ОСОБА_1 втратою хрестика, внаслідок хуліганських дій відповідача у розмірі 17 400,00 грн підлягає стягненню з останнього.

У зв`язку з тим, що згідно постанови Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області від 16.08.2022 ланцюжок ОСОБА_1 був знайдений, позовна вимога про стягнення матеріальної шкоди за втрату ланцюжка задоволенню не підлягає.

Колегія суддів зазначає, що витрати, зокрема, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката є такими, що понесені особою у зв`язку із реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді певної справи у суді. Такі витрати процесуальним законом віднесено до судових витрат, вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом; їх не можна визнати збитками чи шкодою у розумінні положень цивільного законодавства й вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні.

У пункті 6.19 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2020 року у справі № 925/1196/18 зазначено, що за висновками Великої Палати Верховного Суду процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством.

Отже, витрати, пов`язані із наданням правової допомоги (оплата послуг адвоката) не є тотожними реальним збиткам (грошовій вартості втраченого майна та додаткових витрат на його відновлення) та не набувають відповідних ознак унаслідок не реалізації права на їх відшкодування у передбаченому законом порядку.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди яка складається із: вартості ланцюжка та вартості витрат на правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн, надану адвокатом Пшевлоцьким О.Й. у кримінальному провадженні, так як, вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу необхідно було заявляти в рамках кримінального провадження.

Щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову в цій частині суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем в порушення статті 81 ЦПК України не доведено завдання йому моральної шкоди з боку відповідача.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав.

Моральна шкода полягає фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як зазначено у роз`ясненнях, що містяться у пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, маральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації; у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я; у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя; у порушенні стосунків з оточуючими людьми; при настанні інших негативних наслідків (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі № 303/4076/15-к).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що після подій, які мали місце 18.06.2022, у його житті відбулися зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, він зазнає по теперішній час глибоких душевних, емоційних, моральних страждань, його переслідують постійні головні болі; закинув суспільне дозвілля; побоюючись за життя та здоров`я дружини і дітей змушений посилювати заходи безпеки стосовно них.

Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 31.10.2022 у справі №296/7341/22 встановлено, що 18.06.2022 ОСОБА_2 діючи з прямим умислом заподіяв ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді садна на виличній ділянці зліва, синця на боковій поверхні черевної стінки справа, які у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Отже, за встановлених у справі обставин, колегія суддів дійшла висновку, що завдання моральної шкоди, протиправність дій заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача (нанесення позивачу легких тілесних ушкоджень, тобто ушкодження здоров`я), були доведені під час розгляду справи позивачем і не спростовані відповідачем.

Колегія суддів враховує, що визначення розміру моральної шкоди є правом суду, розмір грошового відшкодування визначається судом з урахуванням обсягу страждань, у зв`язку з ушкодженням здоров`я; у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя; у порушенні стосунків з оточуючими людьми; при настанні інших негативних наслідків та інших істотних обставин.

Отже, беручи до уваги обставини справи, встановлені під час перегляду справи, ступінь нанесених позивачу ушкоджень, ймовірну глибину душевних страждань позивача, а також засади розумності, співмірності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає, що достатнім для компенсації позивачу негативних наслідків морального характеру є відшкодування у розмірі 10000,00 грн, що буде відповідати принципам розумності і справедливості.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн та додаткових витрат на суму 33 000,00 грн.

Частина перша статті 15 ЦПК України визначає, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Повноваження адвоката, як представника, підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (частина четверта статті 62 ЦПК України).

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пункт 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» установлює, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу здійснюється відповідно до статей 133,134, 137, 141 ЦПК України.

Згідно положень частини 1, пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 вказав витрати на правову допомогу надану адвокатом Пшевлоцьким О.Й. у розмірі 15000,00 грн та 33000,00 грн.

На підтвердження повноважень представника ОСОБА_1 Пшевлоцького О.Й. надано договір про надання правової допомоги від 27.06.2022, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 02.07.2023, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, акт-приймання передачі наданих послуг від 24.10.2023 у якому вказано: надання правової інформації Колеснику Ю.Ю. - 5 год. 5000,00 грн; складання позовної заяви про стягнення матеріальної та моральної шкоди - 10 год. 10000,00 грн; представництво інтересів ОСОБА_1 в суді першої інстанції у судових засіданнях: 27.04.2023, 03.08.2023, 24.10.2023 - 6 год. - 6000,00 грн; підготовка складання додаткових пояснень на відзив на позов - 5 год. 5000,00 грн; ознайомлення з матеріалами кримінального провадження - 5 год. 5000,00 грн; підготовка процесуальних клопотань про ознайомлення з матеріалами справи та про відкладення розгляду справи - 2 год. 2000,00 грн. Загальна сума наданих адвокатом послуг 33000,00 грн.

Колегія суддів не бере до уваги заявлений розмір витрат на правову допомогу в сумі 5000,00 грн - ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, оскільки така права допомога надана адвокатам Пшевлоцьким О.Й. в кримінальній справі.

З матеріалів справи вбачається, що адвокатом Пшевлоцьким О.Й. було підготовлено даний позов, 23.10.2023 надано суду письмове пояснення, та участь у трьох судових засіданнях: 13.02.2024 (тривалістю 1 год.), 15.04.2024 (тривалістю 10 хв.) та 02.05.2024 (тривалістю 45 хв.).

У відзиві на позовну заяву Буришинець В.І. просив відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу за безпідставністю.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність компенсувати за рахунок ОСОБА_2 понесені ОСОБА_1 витрати, пов`язанні з оплатою правничої допомоги надану адвокатом Пшевлоцьким О.Й. у розмірі 8000,00 грн під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно п.6, п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків , завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Особи з інвалідністю І та ІІ груп.

ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору за звернення до суду із позовом та апеляційною скаргою.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позов задоволено на 13,7%, відтак з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню 274,00 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції із розрахунку: (ціна позову 200000,00 грн, стягнуто 27400,00 грн х 100%:200000,00 грн = 13,7% х 2000,00 грн - судовий збір, що підлягав сплаті за подання позовної заяви:100%=274,00 грн.) та 411,00 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 02 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 17 400,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу надану в суді першої інстанції у розмірі 8000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 685,00 грн судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанціях.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 24 грудня 2024 року.

Головуючий

Судді