Справа № 344/6220/24
Провадження № 22-ц/4808/922/24
Головуючий у 1 інстанції Кіндратишин Л. Р.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Мальцевої Є.Є.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

з участю представників заявниці,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення,за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 30 квітня 2024 року під головуванням судді Кіндратишин Л.Р. у м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

В квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до суду першої інстанції про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту зміни її прізвища з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

В обґрунтування заяви вказала, що в 1987 році вона закінчила медичне училище №1 в м. Ленінград (РФ) за спеціальністю фельдшер-лаборант та 30.06.1987 вона отримала диплом НОМЕР_3 на прізвище ОСОБА_1 . Її попереднє прізвище в шлюбі було ОСОБА_1 .

Станом на тепер потрібно підтвердити, що диплом видано саме їй, оскільки прізвище в ньому і в паспорті відрізняється. На теперішній час її прізвище ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 25.09.2013.

Відповідно до свідоцтва про народження від 15.08.2023 серії НОМЕР_2 її дівоче прізвище, ім`я та по-батькові було ОСОБА_1 , народжена ІНФОРМАЦІЯ_1 в Тернопільській області, Борщівський район село Гермаківка.

ОСОБА_1 02.10.2023 звернулася із заявою до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління МЮ з проханням видачі витягу про зміну прізвища з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 , однак 23.10.2023 отримала відповідь, що надати такий витяг не можуть.

Просила встановити факт, зміни прізвища з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » з дати реєстрації шлюбу 28.06.1987, зареєстрованого у палаці одружень №2, виконкому Ленінградської (зараз Санкт-Петербург) міської ради рф, актовий запис №3857.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 30 квітня 2024 року закрито провадження у цій справі.

У апеляційній скарзі апелянтка посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду. Вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи.

Зазначає, що у зв`язку з військовим вторгнення російської федерації в Україну отримати будь-які документи для підтвердження юридичних фактів офіційно з органів державної влади російської федерації неможливо.

Апелянтка вказує, що не має змоги отримати документи які підтверджують зміну її прізвища з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » та позбавлена можливості врегулювати дане питання в позасудовому порядку, тому змушена звертатися до суду з заявою про встановлення факту зміни її прізвища без встановлення якого вона не матиме змоги підтвердити свій диплом, а в подальшому реалізувати свої спадкові права.

Просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заінтересована особа правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Представники ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримали з мотивів наведеній у ній.

ОСОБА_1 та представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день, час і місце слухання справи.

В.о. начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Соломко Н. подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника відділу.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників заявниці, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 15.08.2023 серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , народжена ІНФОРМАЦІЯ_1 в Тернопільській області, Борщівський район село Гермаківка (а.с. 5).

В 1987 році вона закінчила медичне училище №1 в м. Ленінград по спеціальності фельдшер-лаборант та 30.06.1987 та отримала диплом НОМЕР_3 на прізвище ОСОБА_1 (а.с. 9).

Згідно повторного свідоцтва про розірвання шлюбу від 15.08.2023 серії НОМЕР_4 встановлено, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 17.06.2003 було розірвано шлюб і попереднє прізвище ОСОБА_1 було ОСОБА_1 (а.с. 7).

Згідно свідоцтва про шлюб від 25.09.2013 серії НОМЕР_1 вбачається, що 25.09.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Калушу реєстраційної служби Калуського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Прізвище після державної реєстрації чоловіка і дружини ОСОБА_1 (а.с.6).

ОСОБА_1 02.10.2023 звернулася з заявою про видачу витягу про зміну прізвища з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » (а.с. 19).

Згідно відповіді відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську від 27.10.2023 за №1531/32.15.6-24, що адресована ОСОБА_1 , повідомлено, що на заяву щодо видачі витягу про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища на ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , який зареєстрований за №3857 від 28.06.1987 у Палаці одружень №2, виконкому Ленінградської міської ради російської федерації, видати даний документ не можуть відповідно до листа Міністерства юстиції України №25814/12.1.1/32-22 від 21.03.2022 щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану та відповідно до норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між державами не здійснюється будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами юстиції російської федерації та республіки білорусь на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах та галузі міжнародного приватного права (а.с. 20).

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 7 ч. 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України.

Згідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 викладено правовий висновок, згідно якого справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20 (провадження № 61-5204св21), від 25 січня 2024 року у справі № 335/4497/23 (провадження № 61-12264св23).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо.

Згідно ч. 1 - 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

В пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку встановлення факту належності правовстановлюючого документа, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи.

Закриваючи провадження у цій справі суд першої інстанції вказав, що факт зміни прізвища фіксується актовим записом про укладення шлюбу та його розірвання, що не є правовстановлюючим документом, а є документом, який фіксує певні дії та події. Зміст заяви ОСОБА_1 свідчить про те, що вона просить фактично встановити факт тотожності особи для встановлення належності диплому. Такі обставини виключають можливість розгляду цієї заяви в порядку цивільного судочинства, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у цій справі, оскільки встановлення факту тотожності особи суперечить вимогам ст. 315 ЦПК України.

Доводи апелянтки про те, що без встановлення факту зміни її прізвища вона не матиме змоги підтвердити свій диплом, а в подальшому реалізувати свої спадкові права є необґрунтованими.

ОСОБА_1 не вказано на факти, що підлягають встановленню, які мають юридичне значення і від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав. Заявницею вказано тільки на неможливість підтвердити свій диплом, однак не вказано на мету встановлення такого факту та яким чином його встановлюється буде впливати на реалізацію її спадкових прав.

Інші доводи апелянтки зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно установлених обставин справи, містять посилання на факти, які були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд дійшов переконання, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують її законності та обґрунтованості. Підстав для її скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 30 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 липня 2024 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук Є.Є. Мальцева