26.06.2024 Суддя Шевченко С. В..
Справа № 644/2951/24
Провадження № 4-с/644/21/24
У Х В А Л А

20 червня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в особі головуючого судді Шевченка С.В., розглянув скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Цуркова Святослава Ігоровича, заінтересована особа ПАТ КБ «Надра», при визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання скасування арешту майна

у с т а н о в и в :

У скарзі заявниця просила зобов`язати державного виконавця зняти арешти з майна та коштів на банківських рахунках, які були накладені на підставі постанов від 16.03.2016 та 02.06.2021 відповідно.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 посилалася на те, що на примусовому виконанні у головного державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Цуркова С.І. перебував виконавчий лист, виданий на виконання судового рішення про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості у розмірі 78013 грн. 90 к. В межах цього провадження державним виконавцем накладався арешт як на майно ОСОБА_1 , так і на кошти, які можуть знаходитись на рахунках банківських установ. 03.06.2021 державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, однак арешти майна та коштів на банківських рахунках зняті не були і державний виконавець у цьому питанні виявляє протиправну бездіяльність.

Заявник подала до суду заяву з проханням проводити судовий розгляд у її відсутність.

Державний виконавець подав до суду письмові пояснення в яких зазначив, що оскільки виконавчий документ було повернуто стягувачу в порядку п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», то у нього відсутні підстави для скасування арештів, застосованих в межах виконавчого провадження.

Представник ПАТ КБ «Надра» до суду не прибув, заяв не направляв.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено, що на примусовому виконанні головного державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Цуркова С.І. перебував виконавчий лист № 2-612/10 виданий 01.02.2013 на виконання судового рішення про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості у розмірі 78013 грн. 90 к. В межах цього провадження державним виконавцем 16.03.2016 був накладений арешт на майно ОСОБА_1 , а 02.06.2021 - на кошти, які можуть знаходитись на рахунках банківських установ. 03.06.2021 державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна та коштів на які можливо звернути стягнення.

Для вирішення скарги по суті суд бере до уваги наведені нижче норми закону.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно із ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених із боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів із дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у ч.6 ст. 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

З аналізу наведених вище норм Закону України «Про виконавче провадження» суд доходить висновку, що державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника лише в разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі).

Оскільки у даному випадку державний виконавець ухвалив рішення про повернення виконавчого документа стягувачу, то суд доходить висновку про відсутність підстав у державного виконавця для зняття арешту з майна та коштів боржника.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 383, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Повний текст судового рішення складений 26.06.2024.

Суддя С.В. Шевченко