Справа № 277/819/24
Номер рядка звіту 67
"01" липня 2024 р. смт Ємільчине
Ємільчинський районний суд Житомирської області
в складі: головуючого судді Греська В.А.
при секретарі с/з Дідус Т.В.
розглянувши в смт Ємільчине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання подружжя, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив встановити для нього та відповідачки, як подружжю, режим окремого проживання.
Вимогу мотивує тим, що 05.01.2024 року з відповідачкою зареєстрував шлюб. Після реєстрації шлюбу їх сімейні відносини погіршилися і вони стали проживати окремо. Дітей сторони не мають. Позивач вважає за можливе зберегти шлюб та бажає встановити режим окремого проживання подружжя, щоб забезпечити правові наслідки окремого проживання під час шлюбу.
В судове засідання позивач не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутності, не заперечив проти заочного розгляду справи.
Відповідачка ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судовою повісткою, однак в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв, клопотань, відзиву на позов суду не надіслала.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що сторони 05.01.2024 року зареєстрували шлюб, від якого дітей не мають.
Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно ст. 119 СК України подружжя або один з них вправі звернутися до суду із заявою про встановлення режиму окремого проживання. Згідно із вказаною правовою нормою за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи не бажання когось із них проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.
Статтею 120 СК України встановлено, що режим окремого проживання не припиняє прав та обов`язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму.
У разі встановлення режиму окремого проживання майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка.
Встановлення режиму окремого проживання не суперечить Конституції України, чинному сімейному законодавству, не порушує права подружжя.
Пленум Верховного Суду України в п.12 постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначає, що при застосуванні положень статей 119, 120 СК судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди.
Сімейний кодекс України не обмежує час, протягом якого може тривати режим окремого проживання, а тому цей термін не підлягає визначенню й рішенням суду. За умов виправлення стану сімейних стосунків, вказаний режим проживання також може бути припинений.
Таким чином, дослідивши зібрані по справі докази, які вказують, що сторони проживають окремо, позивач не бажає розривати шлюб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», а тому з відповідачки підлягає стягненню в прибуток держави судовий збір.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-284, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 56, 119, 120 СК України, суд, -
Позов задовольнити.
Встановити режим окремого проживання подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в у АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає в АДРЕСА_2 , які перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.01.2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №24.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: В. А. Гресько