Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8937/24 Головуючий у 1-й інст. Пилипюк Л. М.
Категорія 57 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №296/8937/24 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до виконавчого комітету Житомирської міської ради про судовий захист порушених цивільних прав та інтересів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 01 жовтня 2024 року, яка постановлена під головуванням судді Пилипюк Л.М. в м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Житомирської міської ради. Просить визнати незаконними рішення, дії чи бездіяльності, вчиненням порушень законодавства виконавчим комітетом Житомирської міської ради недодержанням вимог земельного законодавства; відшкодувати моральну шкоду, заподіяну 18 випадками недодержання вимог земельного законодавства, у сумі 180 000 грн.

Свої вимоги обґрунтовує вчиненням випадків недодержання вимог земельного законодавства, якими порушено її цивільні права, із зазначенням суті порушень та врахуванням ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» про належність до відання виконавчих органів здійснення контролю за додержанням земельного законодавства: 1) розгляд її клопотання від 05 лютого 2015 року здійснено на сесії 20 серпня 2015 року №978, тобто через 200 днів; 2) незаконно відмовлено скласти висновок, а складена довідка від 16 лютого 2015 року по її клопотанню від 05 лютого 2015 року; 3) при складенні довідки від 16 лютого 2015 року №262/13 не враховані документи, долучені до її клопотання, а саме: викопіювання, на якому зазначена бажана земельна ділянка, фотографія забудови пров. 1-го Винокурного, акт обстеження земельної ділянки; 4) при складанні довідки не враховано рішення 15 сесії, 21 червня 2012 року №400 про надання дозволу на самовільно збудованих 210 гаражів, без дозвільних документів площею 1,20 га ГК «Хмільники», суміжна земельна ділянка; 5) при складанні довідки не враховано рішення сесії від 28 травня 2003 року №193 про передачу у власність земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0903 га, суміжна земельна ділянка для садівництва; 6) не враховано при складанні довідки рішення сесії від 28 травня 2003 року №193 про передачу у власність земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,100 га, суміжна ділянка, для будівництва; 7) незаконне внесення в довідку від 16 лютого 2015 року №262/13 висновку, що земельна ділянка розташована в межах «червоних» ліній АДРЕСА_2 , затверджених рішенням міської ради від 10 вересня 2005 року №583, оскільки такий висновок не відповідає затвердженому плану, так як земельна ділянка по АДРЕСА_3 , не розташована в межах «червоних» ліній; 8) незаконне внесення в довідку висновку, що земельна ділянка відноситься до території багатоповерхової забудови згідно з Генеральним планом м.Житомира, затвердженим рішенням міської ради від 26 грудня 2001 року №266, так як даним рішенням план забудови території не затверджувався; 9) незаконне внесення в довідку висновку, що земельна ділянка відноситься до території багатоповерхової забудови згідно з Генеральним планом м.Житомира, затвердженим рішенням міської ради від 26 грудня 2001 року №266, що є порушення Закону України «Про містобудівну діяльність в Україні» незаконне об`єднання в один висновок генерального плану та детального плану забудови території, які затверджуються згідно з законом окремо; 10) незаконне внесення в довідку висновку, що земельна ділянка відноситься до території багатоповерхової забудови, так як виконавчий комітет листом від 18 вересня 2015 року №25/Д-705-6 зазначив, що детальний план території не розроблявся та не затверджувався, такі дії ЗК України не допускаються; 11) незаконне внесення в довідку висновку, що земельна ділянка відноситься до території багатоповерхової забудови, так як незаконно відмовлено врахувати фактичну забудову території одноповерховими забудовами з наявністю дозволів міської ради; 12) незаконне внесення в довідку висновку, що на вказаній земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна, так як незаконно відмовлено при складанні довідки врахувати висновки зазначені в акті обстеження від 30 квітня 2013 року та фотографії даної земельної ділянки «з чагарниками», які додавалися до клопотання від 05 лютого 2015 року; 13) незаконне внесення в довідку висновку, що на вказаній земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна, так як незаконно відмовлено при складанні довідки врахувати, що рішенням виконкому Житомирської міської ради від 18 жовтня 1988 року…, УКБ міськвиконкому зобов`язаний сплатити грошову компенсації за знесення житлових будинків та господарських споруд власникам будинків за адресою АДРЕСА_3 ; 14) незаконне внесення в довідку висновків, які не підлягають застосуванню при складанні висновку по клопотанню від 05 лютого 2015 року; 15) незаконна відмова оформити проєкт рішення про відмову з додатком «Списки…яким відмовлено», який виноситься на розгляд сесії для прийняття рішення, так як виконавчий комітет у листі від 12 травня 2021 року №25/Д-207із-10ду зазначив, що надати копії документів немає можливості у зв`язку з їх відсутністю в Житомирській міській раді; 16) незаконна відмова подати проєкт рішення про відмову з додатком «Списки…яким відмовлено» голові міської ради для оприлюднення та включення в порядок денний сесії; 17) проєкт рішення про відмову з додатком «Списки…яким відмовлено» в порядок денний не включався, на 50 сесії 20 серпня 2015 року не розглядався, рішення не приймалося, а рішення сесії від 20 серпня 2015 року №978 не є рішенням з проєкту рішення про відмову; 18) незаконне оформлення рішення 50 сесії 20 серпня 2015 року №978 із додатком «Списки…яким відмовлено», в якому ОСОБА_1 у пункті 31 підставами відмови зазначені довідка від 16 лютого 2015 року №262/13 із висновками про «червоні» лінії, територію багатоповерхової забудови, не відповідають чинному законодавству, про що зазначено у випадках порушення законодавства позовної заяви. Спричинення моральної шкоди аргументує погіршенням здоров`я та душевними стражданнями емоціями людини, зміст яких є біль, муки, розчарування, відчуття несправедливості та інші негативні переживання. Вона позбавлена можливостей у реалізації звичок та побажань, що сприяло погіршенню відносин із оточуючими людьми. Порушення її конституційних прав під час розгляду її звернення призвело до погіршення її життєвих зв`язків та вимагало від неї додаткових зусиль для організації її життя.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 01 жовтня 2024 року у відкритті провадження у справі відмовлено. Одночасно роз`яснено позивачу, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства Житомирським окружним адміністративним судом.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального права та 14 випадків порушення норм процесуального права, просить ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі скасувати, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, позбавляє її права захищати в суді порушені цивільні права та інтереси, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що суд першої інстанції, розглядаючи питання про відкриття провадження за її позовною заявою, здійснив недодержання вимог закону: незаконно змінив суть позовної заяви, зазначеної у вимозі 3; незаконна зміна суті обґрунтування позовної вимоги 4; порушення норм процесуального права при внесенні висновків в ухвалу, так як суддя вчинила незаконний виклад висновків, які не підлягають застосуванню при розгляді питання про відкриття провадження, неповне з`ясування обставин позовної заяви, що мають значення для справи при зазначенні таких висновків, невідповідність висновків, викладених в ухвалі, обставинам позовної заяви про судовий захист порушених цивільних прав та інтересів; невідповідність висновків, викладених в ухвалі, взагалі обставинам позовної заяви про судовий захист порушених цивільних прав та інтересів, так як незаконне зазначення по суті висновків по площі, адреси; неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи при розгляді питання про відкриття провадження; суддя Пилипюк Л.М. незаконно відмовила врахувати суть вчинених 18 порушень законодавства, які призвели до вчинення незаконних рішень, дій чи бездіяльності, якими порушено її цивільні права; незаконна відмова розглянути та врахувати вимогу 2 позовної заяви при розгляді питання про відкриття провадження по позовній заяві; незаконний виклад в ухвалі при розгляді питання про відкриття провадження за позовною заявою тлумачення 18 висновків із законів України, які не підлягають застосуванню при розгляді питання про відкриття провадження та мають ознаки надмірного формалізму, а згідно з Законом України «Про судоустрій і статус суддів» це порушення прав на справедливий суд; не застосовано закони які підлягають застосуванню; суддя відмовила врахувати суть 18 порушень законодавства, які носять ознаки кримінальних правопорушень; суддя Пилипюк Л.М. при розгляді питання про відкриття провадження порушила вимоги законодавства, вчинивши 14 випадків порушень Закону України «Про судоустрій та статус суддів», позбавивши її захищати в суді порушені цивільні права згідно з ст.27 ЦПК України.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Судові повістки про виклик у судове засідання на 18 грудня 2024 року сторонам вручені. Виконавчий комітет спрямував заяву, в якій просить розглядати апеляційну скаргу без участі його представника. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною першою ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша ст.19 ЦПК України).

Відповідно до частини першої ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. За таких обставин, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України.

Законодавець у частині першій ст.16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною другою ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Отже, правом звернення до суду із позовом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів та, відповідно, таке цивільне право або інтерес може бути захищено судом у спосіб, який, зокрема, не суперечить чинному законодавству, договору та має бути ефективним.

За змістом частини першої ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні п.1 частини першої ст.4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За правилами п.1 частини першої ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як убачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 порушення своїх прав обґрунтовує тим, що виконком Житомирської міської ради при розгляді її звернення про одержання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку розміром 0,10 га за адресою: АДРЕСА_3 , вимоги земельного законодавства порушив 18 раз, чим завдав їй моральної шкоди.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з ст.125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Окрім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Із наведеного вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

У пункті 7 частини першої ст.4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до частини п`ятої ст. 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Підсумовуючи викладене вище, при вирішенні судом позову в цій справі, насамперед підлягає дослідженню правомірність дій відповідача на виконання його повноважень у сфері регулювання земельних відносин. Вказані обставини не пов`язані з визнанням права власності на земельну ділянку та оспорюванням права власності інших осіб, оскільки ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку не набула.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що спір у цій справі є публічно-правовим та підпадає під юрисдикцію адміністративного суду є правильним, оскільки стосується спору фізичної особи з постійно діючим органом місцевого самоврядування, предметом якого є перевірка законності дій та бездіяльності цього органу, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Відшкодування моральної шкоди залежить від вирішення публічно-правового спору, а тому також підлягає розгляду адміністративним судом за правилами частини п`ятої ст.21 КАС України.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 на підставі п.1 частини першої ст.186 ЦПК України.

Решта доводів апеляційної скарги ґрунтується на помилковому тлумаченні норм процесуального права та з огляду на викладене вище додаткового правового обґрунтування не потребує.

Відповідно до змісту ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Ухвала відповідає вимогам чинного процесуального законодавства та залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 01 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 грудня 2024 року.

Головуюча Судді: