РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2024 року

м. Рівне

Справа № 572/4631/23

Провадження № 22-ц/4815/1077/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 04 липня 2024 року у справі за позовом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № Р29.293.70328 від 19.01.2017 в розмірі 80852,82 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19.01.2017 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду № Р29.293.70328 про відкриття кредитного Договору та обслуговування кредитної картки. Банк на виконання умов договору надав позичальнику грошові кошти у сумі 24836,00 грн. строком до 19.01.2020 року, а позичальник зобов`язався повернути їх разом з іншими платежами. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі надавши кредитні кошти в розмірі 24836,00 грн. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором та відповідно до довідки-розрахунку заборгованості станом на 03.12.2020 року заборгованість ОСОБА_1 складається з : заборгованості за основним боргом 10598,82 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 22472,28 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 35498,06 грн.

03 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №12/90. Відповідно до п.2.1 договору факторингу AT «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження AT «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу. До ТОВ «ФК «Профіт Капітал» з 03 грудня 2020 року відповідно до договору факторингу № 12/90 перейшло право за договором № Р29.293.70328 від 19.01.2017.

Також, відповідно до ст.625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь: 3% річних за користування кредитом у розмірі 2524,42 грн та 9758,70 грн заборгованості за інфляційними втратами.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 04 липня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" заборгованість в розмірі 80852,82 грн.

Стягнуто ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" сплачену суму судового збору в розмірі 2684 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи, а з нарахованою заборгованістю не погоджується посилаючись на п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. При цьому також просить відмовити у задоволенні позову через пропуск строку звернення з позовом.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до положень статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 19.01.2017 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду № Р29.293.70328 про відкриття кредитного Договору. Банк на виконання умов договору надав позичальнику грошові кошти у сумі 24836,00 грн строком на 36 місяців, що підтверджується також ордером-розпорядженням №1 від 19 січня 2017 року про перерахування коштів згідно договору, а також ордер-розпорядження про сплату страхового платежу.

За користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 15,50 % річних від залишкової суми кредиту. Пунктом 2 договору передбачено, що позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 36 щомісячних внесках включно до 19 дня/числа кожного місяця, згідно графіку щомісячних платежів.

03 грудня 2020 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» (фактор) укладено договір факторингу № 12/90, відповідно до умов якого клієнт відступив фактору, а фактор прийняв право грошової вимоги клієнта до боржників щодо погашення (стягнення, повернення) заборгованості, що виникла на підставі первинних договорі і підтверджена документацією, строк платежу за якими настав, а також ті, що виникнуть в майбутньому, та в їх оплату зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Право вимоги, які клієнт відступив фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в реєстрі боржників. Сума фінансування, що надається фактором клієнту під відступлення права вимоги по реєстру боржників складає 2300000,00 гривень .

ОСОБА_1 (договір № Р29.293.70328 від 19 січня 2017 року) включено у реєстр боржників, який є додатком № 1 до договору факторингу № 12/90 від 03 грудня 2020 року .

За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 03.12.2020 року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право за Договором № Р29.293.70328 від 19.01.2017 року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .

Згідно з доданими до позовної заяви виписки по рахунку ОСОБА_1 та Довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором № Р29.293.70328 від 19 січня 2017 року, заборгованість відповідача станом на 03.12.2020 року складає 68569,7 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом в розмірі 10598,82 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в розмірі 22472,28 грн., заборгованість за 3% річних за користування кредитом 2524,42 грн., заборгованість за інфляційними витратами 9758,70 грн.

Позивачем на адресу відповідача було направлено досудову вимогу про врегулювання спору в досудовому порядку та запропоновано було відповідачу погасити заборгованість, однак останній не виконав умови вимоги.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Як вбачається з доводів апеляційної скарги, відповідач не оспорює факт укладення кредитного договору, вказує про часткове повернення боргу та підтверджує, що з 2019 року припинив виконувати зобов`язання перед кредитором. Водночас не погоджується з нарахованою сумою заборгованості у розмірі 80852,82 грн., посилаючись на п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Відповідно до згаданого пункту у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Колегія суддів зауважує, що відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не обмежує право кредитора у нарахуванні та стягненні відсотків за користування кредитом встановлених у договорі відповідно до статті 1056-1 ЦК України.

Включені у заборгованість нарахування за статтею 625 ЦК України здійснені за період з 03.12.2020 по 23.02.2022, тобто до запровадження воєнного стану, тому відповідач не звільнений від такої відповідальності, а неустойка (штраф, пеня згідно 549 ЦК України) позивачем до стягнення не заявлялись.

Водночас колегія суддів встановила, що місцевим судом не враховано, той факт, що на момент укладення кредитного договору (19.01.2017 р.) був чинним абзац 3 частини 4 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" за яким кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 6 вересня 2017 року у справі №6-2071цс16.

З урахуванням вимог ст.ст. 549-552, 625, 1046, 1048, 1050 ЦК України, належить зробити висновок, що наслідками укладення договору позики є: зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві суму грошових коштів (суму позики); одержання позикодавцем від позичальника процентів від суми позики; сплата позичальником позикодавцю інфляційних втрат за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми; сплату позичальником позикодавцю неустойки (штрафу, пені) у разі порушення боржником зобов`язання.

Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, колегія суддів прийшла до висновку, що положення договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 02 жовтня 2019 року по справі № 740/4328/14.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки банком у кредитному договорі була встановлена плата послуги (кредитне обслуговування), які повинні надаватися безоплатно, то з відповідача не підлягає стягненню заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями у розмірі 35498,60 грн.

За таких обставини слід також здійснити перерахунок заборгованості за ст. 625 ЦК України взявши за основу суму боргу, що складається з тіла кредиту 10598,82 грн. та 22472,28 грн., всього 33071,10 грн.

Період розрахунку 3% річних: з 03.12.2020 року по 31.12.2020 року - 29 днів

[Проценти] = 33 071,10 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 29 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 78,61 грн.

Період розрахунку 3% річних: з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року - 365 днів

[Проценти] = 33 071,10 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 992,13 грн.

Період розрахунку 3% річних: з 01.01.2022 року по 23.02.2022 року - 54 дні

[Проценти] = 33 071,10 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 54 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 146,78 грн.

Загальний розмір: 1 217,52 грн.

У період з 03.12.2020 року по 23.02.2022 року індексація на суму 33 071,10 грн.

[Сукупний індекс інфляції] = 100,90% ? 101,30% ? 101,00% ? 101,70% ? 100,70% ? 101,30% ? 100,20% ? 100,10% ? 99,80% ? 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% ? 101,30% ? 101,60% = 114,248% (за період Грудень 2020 - Лютий 2022)

[Інфляційні нарахування] = 33 071,10 грн. (сума боргу) ? 114,248% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 33 071,10 грн. (сума боргу) = 4 711,88 грн.

У підсумку загальний розмір заборгованості відповідача становить 39000,50 грн. (33 071,10+1217,52+4711,88).

Поряд з цим апелянт вказує на пропуск строку звернення з позовом.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2002 р., який неодноразово продовжувався та діє дотепер.

Розділ "Прикінцеві і перехідні положення" ЦК України Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» був доповнений пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Як зазначає апелянт сплачувати заборгованість припинив у 2019 році, що узгоджується з матеріалами справи, а тому, враховуючи запровадження карантину та воєнного стану, колегія суддів вважає, що наслідки спливу строку позовної давності не застосовуються.

Щодо тверджень апелянта про неналежне повідомлення про розгляд справи, то такі суперечать матеріалам справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 09 лютого 2024 року Сарненський районним судом Рівненської області відкрито провадження у цій справі. Визначено проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. Надано строк для подання відзиву.

Вказану ухвалу отримано ОСОБА_1 23 лютого 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 47).

Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач не подав. Заяв про розгляд справи з повідомленням (викликом) учасників справи до місцевого суду також не надходило.

Отже, спір вирішено без повідомлення учасників із дотриманням норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вбачає підстави для часткового задоволення апеляційної скарги та часткового задоволення позову на суму 39000,50 грн.

У відповідності до ч.13 ст.141 ЦПК України підлягає зміні рішення суду і в частині розподілу судових витрат.

В зв`язку з частковим задоволенням позову (48.24%) на відповідача покладається судовий збір за його подачу в розмірі 1294 грн. 76 коп. (2684х48,24%), а в зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги (51,76%) на позивача покладається судовий збір за її подачу в розмірі 2083 грн. 85 коп. (4026х51,76%).

Таким чином, з позивача на користь відповідача слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 789 грн. 09 коп. (2083,85 1294,76).

Поряд з цим пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 3376,80 грн. (з заявлених 7000 грн.) витрат на правову допомогу.

За таких обставин, місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування з ухваленням нового рішення відповідно до доведеності заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 04 липня 2024 року скасувати.

Позов ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" заборгованість в розмірі 39000,50 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 789,09 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" витрати на правову допомогу в розмірі 3376,80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.

Шимків С.С.