К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року місто Київ

справа № 756/2695/22

провадження № 22-ц/824/375/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Поліщук Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Оболонського районного суду міста Києва у складі судді Жука М.В. від 24 жовтня 2022 року у справі за позов акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2022 року АТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що 14 грудня 2017 року між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого останній отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 200 000 грн.

У зв`язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань, за період з 31 січня 2020 року по 30 листопада 2021 року банком були нараховані інфляційні втрати в розмірі 27 627 грн 25 коп. та три проценти річних в розмірі 11 554 грн 09 коп.

Посилаючись на приписи частини 2 статті 625 ЦПК України, АТ КБ "Приватбанк" просило суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 39 181 грн 34 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2022 року позов АТ КБ "Приватбанк" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" три проценти річних від простроченої суми боргу в розмірі 11 554 грн. 09 коп. та інфляційну складову боргу в розмірі 27 627 грн. 25 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" судовий збір в розмірі 2 481 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором в розмірі 204 000 грн, яка встановлена і стягнута рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 7 жовтня 2021 року, а тому він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Скаржник зазначає, що банк вже звертався з аналогічними вимогами до Оболонського районного суду міста Києва і рішенням від 7 жовтня 2021 року у справі № 756/9470/21 заборгованість була стягнута, що виключає можливість задоволення позову в даній справі. Крім того, відповідач не погоджував з банком розмір процентів за користування кредитними коштами, а тому вимоги є неправомірними.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

АТ КБ "Приватбанк" не скористалося своїм правом на подання відзиву. У письмових поясненнях зазначає, що доводи апеляційної скарги не обґрунтовані.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

14 грудня 2017 року між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 7 жовтня 2021 року у справі № 756/9470/21 позов АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 14 грудня 2017 року в розмірі 204 000 грн, що складається з простроченого тілі кредиту. В частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 34 134 грн 53 коп. відмовлено.

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за прострочення ОСОБА_1 виконання грошового зобов`язання, за період з 31 січня 2020 року по

30 листопада 2021 року становить: інфляційні втрати - 27 627 грн 25 коп.; три проценти річних - 11 554 грн 09 коп.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Правовими наслідками порушення зобов`язання за положенням статті 611 ЦК України є серед іншого відшкодування збитків.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Встановивши, що відповідач має заборгованість за кредитом в сумі 204 000 грн, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з нього трьох процентів річних та інфляційних втрат на підставі частини 2 статті 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 7 жовтня 2021 року у справі № 756/9470/21 вже було вирішено питання про стягнення заборгованості з урахуванням відсотків є необґрунтованими, оскільки у справі № 756/9470/21 банк звертався з вимогами про стягнення, в тому числі, процентів, передбачених умовами договору, а в даному випадку підставою вимог є частина 2 статті 625 ЦК України, що свідчить про відмінні предмет і підстави позовів.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що відповідач не погоджував з банком розмір процентів за користування кредитними коштами не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки не мають жодного відношення до спірних правовідносин. Предметом даного позову є вимоги не договірного характеру, а встановленої законом міри відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Будь-яких інших доводів щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить, підстави для виходу за межі її доводів відсутні.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статі 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2022 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2022 року до закінчення апеляційного провадження.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: