П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 року м. Київ

Справа № 758/14687/18

Апеляційне провадження №22-ц/824/7701/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В. суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В. за участю секретаря Бевзи А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва, постановлену під головуванням судді Ларіонової Н.М. 09 лютого 2023 року в м. Києві, за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Подільської районної державної адміністрації про відстрочення виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Подільської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,

В С Т А Н О В И В

У грудні 2022 року ОСОБА_1 , звернулась до суду першої інстанції із заявою, в якій просила виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 червня 2021 року у справі № 758/14687/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - відстрочити на один рік.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 09 лютого 2023 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Подільської районної державної адміністрації про відстрочення виконання рішення суду - задоволено частково.

Відстрочено виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 червня 2021 року у цивільній справі № 758/14687/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - терміном на 6 (шість) місяців з дня набрання даною ухвалою законної сили.

В іншій частині вимог - відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_1 разом з родиною була змушена виїхати за межі України у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України. А тому суд вважав, що у даному випадку є підстави для відстрочення виконання судового рішення, поряд з тим, з метою дотримання справедливого балансу інтересів боржника та стягувача, суд вважав, що заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду слід задовольнити частково та відстрочити виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 червня 2021 року на підставі виконавчого листа № 758/14687/14-ц виданого 05 вересня 2022 року, строком на 6 (шість) місяців.

Не погодилася із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 в частині встановлення строків відстрочення виконання рішення, її представником подано апеляційну скаргу, в якій він вказує на те, що діти постійно проживають з нею, що встановлено рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11 червня 2021 року у справі №758/14687/18, тобто саме вона несе повну відповідальність за безпеку дітей. Таким чином, вона вживає всіх необхідних заходів для забезпечення інтересів спільних дітей сторін, аби вони перебували та зростали в безпеці.

Виходячи із особливого характеру обставин справи: складної безпекової ситуації, викликаної збройною агресією Російської Федерації проти України, постійні обстріли на території постійного місця проживання її разом із донькою та сином, вона вимушена була вивезти їх за кордон та тимчасово проживати в США, а тому викладені обставини, унеможливлюють на теперішній час виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 червня 2021 року у справі № 758/14687/18.

Разом з тим, ОСОБА_1 вказує на те, що вона не вбачає перешкод для вільного спілкування батька із дітьми засобами телефонного зв`язку та через мобільний додаток, тощо.

На підставі викладеного, просить змінити ухвалу суду першої інстанції в частині встановлення строків відстрочення виконання рішення суду та відстрочити виконання рішення суду - на один рік.

Також не погодився із вказаною ухвалою суду ОСОБА_2 , ним подана апеляційна скарга, в якій він вказує на те, що задовольняючи заяву матері дітей ОСОБА_1 суд першої інстанції не взяв до уваги, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов'язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, отже особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Також вказує на те, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення. Рішення Подільського районного суду м. Києва ухвалено 11 червня 2021 року, а заява боржника про надання відстрочки виконання рішення подана у грудні 2022 року, тобто з перевищенням одного року з дня ухвалення такого рішення, тому у суду першої інстанції були відсутні процесуальні права на ухвалення рішення про відстрочку виконання рішення суду. У заяві ОСОБА_1 не вказувала та не просила суд поновити строки в заяві на відстрочку виконання рішення суду.

Також зазначає про те, що сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення строку, адже такою підставою мають бути конкретні обставини неможливості виконання учасником процесуальних дій.

Крім того, вказує на те, що відповідач не надала жодних документів, що підтверджують взагалі її перебування у США або у будь-якій іншій країні, строки такого перебування, не надано жодних підтверджень про перебування на консульському обліку України у США або у будь-якій іншій країні, про відвідування дітьми навчальних закладів, не надано жодної інформації про місце проживання та про умови проживання дітей, їх медичного забезпечення тощо. А виходячи з положень ст.81 ЦПК судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_2 також вказує на те, що в судових інстанціях перебуває позовна заява ОСОБА_1 до нього про зміну способу участі у спілкуванні батька з дітьми (справа № 756/9623/23), згідно якої розглядається питання можливості зміни порядку його спілкування з дітьми на спілкування онлайн. Таким чином, відстрочення виконання рішення суду порушить баланс інтересів дітей та обох їх батьків.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення залишити без задоволення.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подані відзиви, доводи яких дублюють доводи наведені ними в їх апеляційних скаргах.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Колісник О.В. підтримав доводи апеляційної скарги поданої стороною відповідача, проти доводів апеляційної скарги позивача заперечував, просив про змінити ухвалу суду першої інстанції та відстрочити виконання рішення суду - на один рік.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Лисов Д.О. заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 , підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив про її задоволення, скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволені заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду.

Третя особа: Служба у справах дітей Подільської районної державної адміністрації свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Тому, керуючись ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності представника Служби у справах дітей Подільської районної державної адміністрації.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11 червня 2021 року були задоволені частково позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дітьми - сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначено спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні дітей шляхом встановлення батьку графіку зустрічей та спілкування з дітьми - сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлено ОСОБА_2 такий графік зустрічей та спілкування з дітьми - сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- кожного вівторка та середи з 14.00 год. до 20.00 год. за місцем проживання дітей або в іншому місці, з правом забирати дітей в цей день з дитячих учбових закладів (з урахуванням режиму дня дітей), з повідомленням про це ОСОБА_1 , з обов`язковим поверненням дітей до місця проживання;

- кожної першої та третьої суботи місяця з 10.00 год. до 19.00 год. за місцем проживання дітей або в іншому місці, з правом відвідувати разом з дітьми виховально-розважальні установи та заклади (цирк, гральні майданчики, спортивні секції та майданчики, кінотеатри, заходи громадського харчування, театри, установи, магазини тощо), з повідомленням про такі відвідування ОСОБА_1 , з обов`язковим дотриманням режиму дня дітей, їх потреб і інтересів та поверненням дітей до місця проживання;

- кожної другої та четвертої неділі місяця з 10.00 год. до 19.00 год. за місцем проживання дітей або в іншому місці, з правом відвідувати разом з дітьми виховально-розважальні установи та заклади (цирк, гральні майданчики, спортивні секції та майданчики, кінотеатри, заходи громадського харчування, театри, установи, магазини тощо), з повідомленням про такі відвідування ОСОБА_1 , з обов`язковим дотриманням режиму дня дітей, їх потреб і інтересів та поверненням дітей до місця проживання;

- щорічно проводити з дітьми половину зимових, весняних, літніх та осінніх канікул, з повідомленням ОСОБА_1 про місце перебування дітей, з обов`язковим дотриманням режиму дня дітей, їх потреб і інтересів та поверненням дітей до місця проживання.

Зобов`язано ОСОБА_2 завчасно попереджати ОСОБА_1 про неможливість зустрічі з дітьми відповідно до визначеного йому графіку.

Визначино, що місцем, з якого батько ОСОБА_2 забирає дітей у вихідні дні, є адреса їх зареєстрованого місця проживання з матір`ю ОСОБА_1 .

У разі хвороби дітей, якщо це припадає на день зустрічі, переносити зустріч на іншу погоджену з батьком дату, враховуючи інтереси дітей, їх стан здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідно до віку дітей /т.2 а.с.3-15/.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 червня 2022 року рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 червня 2021 року залишено без змін /т.2 а.с.110-121/.

У грудні 2022 року ОСОБА_1 , звернулась до суду першої інстанції із заявою, в якій просила відстрочити на один рік виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 червня 2021 року, мотивуючи її наявністю надзвичайних подій, а саме тим, що у зв`язку з збройною агресією Російської Федерації проти України та складною безпековою ситуацією, вона вимушена була разом з дітьми виїхати за кордон та тимчасово проживати в США, а тому викладені обставини, унеможливлюють на теперішній час виконання рішення /т.2 а.с.128-133/.

До заяви відповідачем ОСОБА_1 були долучені копії:

- паспорту громадянина Україна для виїзду за кордон ОСОБА_5 із даними про дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , даними про надання віз США від 01 квітня 2022 року строком до 30 березня 2032 року та відмітками про перетин кордону 20 квітня 2022 року /т.2 а.с.136/;

- звернення представника ОСОБА_1 до державного виконавця з питанням щодо відстрочення виконання рішення суду /т.2 а.с.145-147/;

- постанов державного виконавця у ВП НОМЕР_1, з виконання рішення Подільського районного суду м. Києва №758/14687/18, де боржником визначено ОСОБА_7 , а стягувачем ОСОБА_8 : про відкриття виконавчого провадження, про встановлення тимчасового обмеження божника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника /т.2 а.с.148-158/.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 09 лютого 2023 року заява ОСОБА_1 задоволена частково та відстрочено виконання рішення на шість місяців.

Позивач ОСОБА_2 в доводах апеляційної скарги вказував про наявність в провадженні суду справи № 756/96238/23 за позовом ОСОБА_1 до нього про зміну способу участі у спілкуванні батька з дітьми.

Апеляційним судом за даними Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 21 травня 2024 року змінено спосіб участі батька ОСОБА_2 у спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке визначене судовим рішенням, на необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми, починаючи з понеділка по п`ятницю з 23 години 00 хвилин, протягом 30 хвилин (за київським часом), а щосуботи та неділі - з 20 години 00 хвилин протягом 1 години (за київським часом).

З наведених обставин справи вбачається, що оскаржувана ухвала суду постановлена судом першої інстанції 09 лютого 2023 року і судом застосований строк відстрочення виконання рішення шість місяців.

В порядку ч.1 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Проте в порядку ч.1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Таким чином застосований судом першої інстанції строк відстрочення виконання рішення мав закінчитися 09 серпня 2023 року. Проте сторони у справі, звертаючись з апеляційними скаргами у лютому 2024 року вказували на відсутність отримання ними повного тексту даного судового рішення, а за даними Єдиного державного реєстру судових рішень забезпечення надання загального доступу до цього рішення відбулось 01 березня 2024 року, що стало підставою для поновлення строку на оскарження ухвали суду першої інстанції. Вказане також свідчить про те, що ухвала суду не була виконана. Обставини закінчення строку дії відстрочення виконання судового рішення не є підставою для повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження. Жодна із сторін не здійснила волевиявлення на відмову від апеляційної скарги і наполягали на здійсненні перегляду її апеляційним судом. А тому апеляційний суд, виходячи з вимог процесуального закону, має розглянути подані апеляційні скарги та здійснити перевірку оскаржуваної ухвали суду з точки зору законності і обґрунтованості на момент її постановлення.

Відповідно до ст. 435ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом) - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Право сторони звернутися із заявою про розстрочку виконання рішення суду передбачене також ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Верховний Суд у постанові від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018 вказав на те, що системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування ст. 435 ЦПК України і ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2023 року у справі № 295/5781/19 також звернув увагу на те, що нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення. Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19.

Разом з тим, враховуючи, що рішенням суду про відстрочення якого поставлено питання перед судом, були вирішені правовідносини щодо участі одного з батьків у спілкуванні та вихованні дітей, застосуванню також підлягають норми, що регулюють відповідні правовідносини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Вказана норма кореспондується із положеннями ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч.ч. 1,3 ст.157 СК України).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст. 4 Конвенції про контакт з дітьми 2003 року дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» («Сristian Сatalin Ungureanu v. Romania», заява № 6221/14, п.п. 29-34, рішення від 04 вересня 2018 року) вказав на те, що допущення державою ситуації, коли один з батьків втрачає доступ до власної дитини ще й протягом тривалого часу, у тому числі за наявності судового спору між батьками, від якого, зокрема, залежить характер цього доступу, навіть якщо це відбувається без порушення існуючих нормативних правил держави, є порушенням статті 8 Європейської конвенції з прав людини 1950 року - права на повагу до приватного і сімейного життя того з батьків, доступ до дитини якого обмежується або унеможливлюється.

Згідно з практикою ЄСПЛ оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагає від судів ретельної оцінки низки факторів з точки зору збалансованості інтересів. Залежно від обставин конкретної справи вони можуть відрізнятися. Але надзвичайно важливими є врахування найкращого інтересу дитини. При визначенні найкращого інтересу дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, п. 100, від 11 липня 2017 року в справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, п. 76).

З наведених обставин справи вбачається, що ОСОБА_1 звертаючись до суду з заявою про відстрочення виконання рішення вказувала на те, що у зв`язку з збройною агресією Російської Федерації проти України та складною безпековою ситуацією, вона вимушена була разом з дітьми виїхати за кордон та тимчасово проживати в США, викладені обставини, унеможливлюють на теперішній час виконання рішення, а тому просила відстрочити виконання рішення на один рік.

Чинне законодавство не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Слід погодитись з твердженням боржника ОСОБА_1 , що її виїзд разом з дітьми зумовлений надзвичайними обставинами. Поряд з цим, виходячи з практики ЄСПЛ та національних судів є неможливим допущення державою ситуації, коли один з батьків втрачає доступ до власної дитини ще й протягом тривалого часу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків. Тому і у питаннях щодо виконання рішення суду щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні і спілкуванні з дітьми є необхідною ретельна оцінки низки факторів з точки зору збалансованості інтересів та врахування найкращого інтересу дитини.

З урахуванням віку дітей сторін у справі, які є 2014 та 2016 року народження, відсутність участі батька у їх вихованні протягом одного року, як то просить мати, чи навіть протягом шести місяців, як то визначив суд першої інстанції, є значним проміжком часу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, а тому не є таким, що відповідає найкращим інтересам дітей. Поряд з цим слід зазначити, що перебування дітей в іншій країні створює перешкоди щодо виконання рішення, проте не унеможливлює його виконання, так як можуть бути застосовані засоби телекомунікації. А отже належним способом захисту прав дітей може бути зміна способу виконання рішення суду або способу участі батька у вихованні дітей.

В межах даної справи таких вимог сторонами заявлено не було. Проте у справі №756/96238/23 постановою Київського апеляційного суду від 21 травня 2024 року змінено спосіб участі батька ОСОБА_2 у спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке визначене судовим рішенням, на необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми, починаючи з понеділка по п`ятницю з 23 години 00 хвилин, протягом 30 хвилин (за київським часом), а щосуботи та неділі - з 20 години 00 хвилин протягом 1 години (за київським часом).

Вказане рішення суду ухвалено після дати постановлення оскаржуваної ухвали, проте воно свідчить про те, що саме цей спосіб є тим способом, що забезпечує і баланс інтересів батьків і дітей, і виконання рішення суду щодо участі батька у спілкуванні і вихованні дітей.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи наведені відповідачем ОСОБА_1 є безпідставними, а тому її апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Натомість доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 щодо обов`язковості рішення суду та забезпечення його виконання, забезпечення найкращих інтересів дітей, в тому числі їх права на спілкування з кожним з батьків слід визнати обґрунтованими. А тому колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача. Суд першої інстанції застосуючи інститут відстрочення виконання рішення суду не врахував характер спірних правовідносин і наслідки до яких може призвести таке рішення, чим допустив порушення норм як процесуального, так і матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена за неповного з`ясування обставин справи, за недоведеністю підстав для застосування розстрочення виконання рішення суду, а тому висновку суду першої інстанції є такими, що не відповідають обставинам справи та здійснені без додержання норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви позивача про відстрочення виконання рішення суду, яке суд першої інстанції мав прийняти за результатами її розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 09 лютого 2023 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 27 червня 2024 року.