Справа № 136/1210/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2024 р. м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Кривенко Д.Т., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України" в особі Вінницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», інтереси якого в.о. директора Квік І.Р. уповноважено представляти ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ТОВ «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу, яка була підписана ОСОБА_1 , як представником, а в доданих до заяви додатках наявна довіреність від 29.12.2023, з якої вбачається, що ТОВ «Газорозподільні мережі України» уповноважено представляти інтереси працівника Вінницької філії Кравчук О.В. у судах всіх інстанцій. Водночас у матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги №2013-00243-23 від 29.12.2023, сторонами якого є адвокат Кравчук О.В. та наявне свідоцтво про право на заняття нею адвокатською діяльністю.

Перевіряючи матеріали заяви про видачу судового наказу на відповідність вимогам ст. 163 ЦПК України, суд знаходить підстави для відмови у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст. 163 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника.

Суд зауважує, що як визначено в ч. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. При цьому, у ч. 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що представником у суді може бути адвокат, а у ч. 4 ст. 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника можуть підтверджуватися як довіреністю так і ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Крім вищезгаданих довіреності та ордеру у п. 2 ч. 1 ст. 26 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що договір про надання правової допомоги також може посвідчувати повноваження адвоката на надання правової допомоги.

Так, згідно ч.ч. 1, 3, 5 ст. 27 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правничої допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Суд зауважує, що згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. Закону).

Відповідно до ст. 19 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Зміст зазначених норм свідчить про те, що якщо представництво юридичної особи здійснюється через адвоката, то його повноваження як представника можуть підтверджуватися як довіреністю так і ордером, при цьому, оскільки мова йде саме про адвоката як представника юридичної особи, а тому в силу припису п. 2 ч. 1 ст. 26 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» повноваження адвоката на надання правової допомоги може посвідчуватися також договором про надання правової допомоги. Разом з тим, чи в довіреності чи в ордері має бути посилання на чинний договір про надання правничої допомоги, який укладений між адвокатом якого уповноважено на представництво та юридичною особою. При цьому, в залежності від обставин представництва адвокатом певної юридичної особи, необхідно врахувати, що в укладеному між адвокатом та юридичною особою договорі про надання правової допомоги має бути чітко вказано, які саме види адвокатської діяльності будуть здійснюватися для представництво юридичної особи, чи то забезпечення реалізації прав і обов`язків клієнта в певному виді судочинства, чи то в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами або разом взяті види такої адвокатської діяльності. На думку суду, в договорі про надання правової допомоги не можна обмежитись лише написанням про загальне забезпечення реалізації прав і обов`язків клієнта, а необхідно чітко прописати чи адвокат надає лише правову інформацію, консультації та роз`яснення з правових питань, чи здійснює правовий супровід діяльності клієнта у відносинах між іншими юридичними чи фізичними особами, чи його вид діяльності обмежується лише складенням заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, які подаються до суду чи інших органів державної влади. Слід наголосити, що в силу вимог ч. 4 ст. 26 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

В іншому разі, якщо представництво юридичної особи здійснюється через її працівника, то його повноваження мають підтверджуватися не тільки діючою довіреністю з описом конкретних видів представництва, а й заразом документами, які б підтверджували перебування особи підписанта в трудових чи інших цивільних відносинах з юридичною особою: статутом; положенням; трудовим договором (контрактом).

Суд встановив, що заява про видачу судового наказу від ТОВ «Газорозподільні мережі України» була підписана ОСОБА_1 де вказано, що вона є представником такої юридичної особи, а додатки до заяви про видачу судового наказу посвідчувалися ОСОБА_1 як адвокатом.

Разом з тим, у додатках до заяви про видачу судового наказу, яка підписана ОСОБА_1 наявна довіреність від 29.12.2023, з якої вбачається, що ТОВ «Газорозподільні мережі України» в.о. директором ОСОБА_3 уповноважено представляти інтереси Вінницької філії у судах всіх інстанцій ОСОБА_1 - саме як працівника, а не адвоката. При цьому, в матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги №2013-00243-23 від 29.12.2023, сторонами якого є ТОВ «Газорозподільні мережі України» та адвокат Кравчук О.В., а також наявне свідоцтво про право на заняття нею адвокатською діяльністю.

Встановлені обставини, за якими ТОВ «Газорозподільні мережі України» визначило представляти його інтереси ОСОБА_1 за довіреністю від 29.12.2023 в якості працівника, але за договором про надання правничої допомоги №2013-00243-23 від 29.12.2023 в іншій якості як адвоката не узгоджуються нормами чинного законодавства, що обґрунтовано вищевказаними нормами права, які суд розтлумачив вище та навів якими документами має підтверджуватися представництво юридичної особи її працівником, а якими документами має підтверджуватися представництво юридичної особи адвокатом.

Попри те, що до заяви про видачу судового наказу додано договір про надання правничої допомоги №2013-00243-23 від 29.12.2023 адвокатом Кравчук О.В., однак зі змісту п.2.2. такого договору вказано лише про те, що виконавець, тобто вона як адвокат, зобов`язується надавати замовнику, тобто ТОВ «Газорозподільні мережі України» ґрунтовні консультації правового характеру та забезпечувати представництво інтересів замовника на підставі оформленої клієнтом довіреності. Тобто визначені у вказаному договорі види діяльності ОСОБА_1 , як адвоката, суттєво обмежені та не свідчать про надання повноважень представництва ТОВ «Газорозподільні мережі України» в суді, натомість посилання в договорі не те, що інші види представництва визначені довіреністю, можуть вважатися невідповідними посиланнями, оскільки про яку саме довіреність йдеться в п.2.2. договору про надання правничої допомоги №2013-00243-23 від 29.12.2023 не вказано, натомість взагалі зазначено про іншого адвоката, а саме вказано: "Для виконання умов договору адвокатське об`єднання зі свого складу закріплює адвоката Руденка Тараса Васильовича". Навіть якщо припустити, що в п. 2.2. договору №2013-00243-23 від 29.12.2023 малася на увазі довіреність від 29.12.2023, в якій все ж таки вказано про представництво в судах, однак у такій довіреності про ОСОБА_1 зазначено як про працівника ТОВ «Газорозподільні мережі України», а не як про адвоката.

Таким чином, суд встановив, що адвокатом Кравчук О.В. не надано суду документів на підтвердження повноважень представника ТОВ «Газорозподільні мережі України», а тому суд дійшов висновку, що вона не мала повноважень підписувати та подавати до суду від імені ТОВ «Газорозподільні мережі України» заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за послуги з розподілу природного газу. При цьому, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (ст. 400-1 КК України).

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, оскільки заява подана з порушеннями вимог ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 163 ЦПК України.

Відмова у видачі судового наказу із зазначених судом підстав, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 163, 165, 167 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу.

Відмова у видачі судового наказу із зазначених судом підстав, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО