Справа № 638/4199/21
Провадження № 4-с/638/2/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Невеніцина Є.В.,

при секретарі Бикової Д.С.,

за участю представника боржника ОСОБА_1 ,

державного виконавця Карпенко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою, в якій просить визнати дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області Карпенко Валерії Олександрівни щодо накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Райффайзенбанк» неправомірними; скасувати постанову про арешт на кошти ОСОБА_2 в АТ «Райффайзенбанк» в частині арешту коштів на картковому рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Райффайзенбанк»; зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області Карпенко Валерію Олександрівну повернути усі зняті гроші з карткового рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Райффайзенбанк» на зазначений рахунок. Вимоги скарги обґрунтовує тим, що 17.12.2023 року дізналась, що за рахунком № НОМЕР_1 в АТ «Райффайзенбанк» видаткові операції заблоковані виконавчою службою. Вона отримує допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 5000 грн на себе та на дитину на вказаний рахунок, а відтак просить задовольнити вимоги скарги.

У відзиві на скаргу державний виконавець просила відмовити у задоволенні скарги, оскільки ОСОБА_2 була належним чином проінформована про відкрите виконавче провадження, станом на 11.01.2024 року за відкритим виконавчим провадженням боржник не зверталась до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції з будь-якими заявами щодо вказаного рахунку, його цільового призначення тощо та саме банк мав визначити цільове призначення рахунку.

У судовому засіданні представник боржника не підтримав скаргу в частині зобов`язання повернення усіх знятих грошових коштів, в інші частині підтримав скаргу та просив задовольнити, державний виконавець заперечував у задоволенні скарги, оскільки відсутні докази, що на рахунку кошти, які призначені як виплати дитині.

Представник КП «Харківводоканал» надав заяву про розгляд скарги за їх відсутності.

Суд, вислухавши пояснення представника боржника, державного виконавця, дослідивши матеріали скарги, прийшов до наступного.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частини 1 статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 11.011.2021 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення задоволені. Ухвалено стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість у розмірі 23772 грн 13 коп. з них: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.11.2016 року по 31.01.2021 року у розмірі 12461 грн 02 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.11.2016 року по 31.01.2021 року у розмірі 9032 грн 21 коп., інфляційні витрати у розмірі 1587 грн 80 коп., 3% річних від простроченої суми у розмірі 691 грн 10 коп.

06.12.2023 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Карпенко В.О. відкрито виконавче провадження №73520078 з виконання виконавчого листа №638/4199/21, виданого 18.07.2022 року. Також, 06.12.2023 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Карпенко В.О. прийнято постанову про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, яка становить 26450,34 грн. На запит державного виконавця надійшла інформація про наявні рахунки у боржника у АТ «Райффайзен Банк» та АТ «Універсал Банк».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

За змістом ч.ч. 1-4 ст. 56 Закону Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до пункту 1 частини другої статті 8 Закону України "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Частиною 5 ст. 59 наведеного Закону визначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно наданих суду документів ОСОБА_2 з 19.04.2022 року зареєстрована як внутрішньо переміщена особа. Також, згідно довідки Івано-Франківської територіальної громади законним представником, що супроводжує малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 .

Згідно виписки з АТ «Райффайзен Банк» ОСОБА_2 нарахована фінансова допомога ВПО від МСП у розмірі 5000 грн та картковий рахунок обмежений арештом.

Відповідно до частини першої статті 72 Закону України «Про виконавче провадження» на допомогу з державного соціального страхування, що виплачується в разі тимчасової непрацездатності та в інших випадках, допомогу по безробіттю та соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства, призначену відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», стягнення може бути звернено виключно за рішеннями про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також втратою годувальника.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Право на отримання допомоги на проживання мають внутрішньо переміщені особи на підставі Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332.

Допомога призначається органом соціального захисту населення протягом десяти робочих днів з дати надходження заяви про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Таким чином, грошові кошти у вигляді державної соціальної допомоги як внутрішньо переміщеним особам відносяться до коштів на які заборонено накладення арешту, окрім того, кошти були надані державою не тільки ОСОБА_2 , а і дитині ОСОБА_4 , а відтак на ці кошти не може бути звернуто стягнення в рамках виконавчого провадження №73520078, боржником по якому є ОСОБА_2 .

Також, Верховний Суд у постанові №177/618/20 від 21.06.2023 року зазначив, що державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з частини грошових коштів, які надійшли на рахунок як соціальна допомога внутрішньо переміщеним особам.

Разом з тим, згідно матеріалів виконавчого провадження грошові кошти за виконавчим листом списані з рахунків НОМЕР_2 , НОМЕР_1 , НОМЕР_3 .

Так, суду не надано доказів, що боржник звертався до державного виконавця із заявою про зняття арешту з рахунку, на який отримує допомогу, як соціальна допомога внутрішньо переміщеній особі, а відтак суд вважає, що при винесенні оскаржуваних постанов про накладення арешту на кошти божника державний виконавець діяла у спосіб і у межах наданих їй законом повноважень, а тому відсутні підстави для задоволення скарги в частині визнання дій державного виконавця неправомірними, оскільки ані банком, ані боржником не повідомлено державного виконавця про цільове призначення відкритого рахунку.

Також, суд звертає увагу, що у виписці з рахунку, на який зараховано допомогу ВПО не зазначено формат банківського рахунку IBAN, що складається з 29 символів.

Так, суду не надано доказів зарахування допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі саме на рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Райффайзенбанк».

При цьому нормами статті 451 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» визначено способи захисту прав та інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Таким чином, оскільки державний виконавець діяла у спосіб і у межах наданих їй законом повноважень, однак з урахуванням інтересів боржника, існування арешту на вказаному рахунку фактично позбавляє її та дитину права користуватись виплатами «Допомога ВПО», що у свою чергу є засобом для існування, тому є порушенням їх законних прав та інтересів. На думку суду, для забезпечення справедливого балансу між виконанням судового рішення та дотриманням прав боржника та дитини, арешт у частині надходження соціальної державної допомоги необхідно зняти.

Відповідно до положень статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, рішення суду.

У відповідності до ч.1 ст.453 ЦПК України, про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 72 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.449,450,451ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити частково.

Зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з коштів боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , у виконавчому провадженні №73520078, які надійшли на картковий рахунок від Міністерства соціальної політики як соціальна допомога внутрішньо-переміщеним особам.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий Є.В.Невеніцин