Справа № 369/5626/24
Провадження №4-с/369/76/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2024 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я. розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про зупинення стягнення за виконавчим листом № 2-187/11, подану у рамках скарги ОСОБА_1 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредіт Інвестмент Груп», дії виконавця, які оскаржуються: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України головний державний виконавець Борисюк Роман Анатолійович на дії державного виконавця та визнання незаконним звіту, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року до суду надійшла наголошена вище скарга, в якій заявник просить: зупинити стягнення за виконавчим листом №2-187/11, виданим 24.10.2014 Києво-Святошинським районним судом Київської області, про звернення стягнення в рахунок погашення боргу ТОВ «Нова Інвест» перед ПАТ «ІмексБанк» за договором кредитної лінії №49-07, укладеним 17.05.2007 у розмірі 1 683 262,34 євро, що у гривневому еквіваленті становить 16 080 353,21 грн., на предмет іпотеки: земельну ділянку площею 0,1211 га, яка належить ОСОБА_1 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії II-КВ № 095658, виданого Петропавлівсько-Борщагівською сільською радою 25.07.2001, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 254,6 кв.м, розташований по АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради 23.07.2001, шляхом проведення прилюдних торгів/аукціону за вартістю, визначеною в межах процедури виконавчого провадження та направлення коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, в рахунок погашення вказаної заборгованості перед ПАТ «Імекс-Банк» (виконавче провадження ВП №45705379).

Вирішуючи питання щодо зупинення виконання за виконавчим листом №2-187/11, виданим 24.10.2014 Києво-Святошинським районним судом Київської області, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 447 ЦПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави, за наявності яких виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні.

Вказаною нормою визначено перелік підстав для зупинення вчинення виконавчих дій виконавцем.

За змістом вимог статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», зупинення виконавчого провадження є виключним правом державного (або приватного) виконавця.

Суд не може підміняти повноваження державного виконавця, а лише здійснює контроль за виконанням судового рішення в порядку, визначеному розділом VII ЦПК України.

Зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа може застосовуватись судами лише, як захід забезпечення позову, при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Розглядаючи скаргу на дії державного, приватного виконавця у порядку статей 447-453 ЦПК України, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання зупинення стягнення за виконавчим документом, оскільки провадження щодо примусового виконання судового рішення є проявом процесуального принципу обов`язковості судового рішення, без нього даний принцип перетворюється в декларативний, а тому зупинення стягнення можливе лише у випадках оскарження самого рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист або при оскарженні виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень полягає у відстроченні виконання судового рішення на певний строк, має відповідати принципу верховенства права та здійснюватися у випадках і на підставі, визначених законом (абзац п`ятий пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).

Таким чином, при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів зупинення виконавчого провадження, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, неналежне виконання яких може бути оскаржено до суду.

Крім того, обраний заявником спосіб захисту прав у виконавчому провадженні щодо зупинення стягнення по виконавчого провадження судом не узгоджується з положеннями статті 451 ЦПК України, за якими, суд може визнати оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язати державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), та лише за умови обґрунтованості скарги.

Керуючись статтями 260, 447,451 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про зупинення виконання за виконавчим листом № 2-187/11, подану у рамках скарги ОСОБА_1 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредіт Інвестмент Груп», дії виконавця, які оскаржуються: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України головний державний виконавець Борисюк Роман Анатолійович на дії державного виконавця та визнання незаконним звіту відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Андрій ВОЛЧКО