Провадження № 22-з/801/50/24
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Голота Л. О.
УХВАЛА

10 квітня 2024 рокуСправа № 127/32180/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Копаничук С. Г., Рибчинського В. П.,

розглянув у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» про ухвалення додаткового рішення у справі № 127/32180/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.01.2024 року, -

в с т а н о в и в :

29.03.2024 року до Вінницького апеляційного суду через систему Електронний Суд надійшла заява (вх № 3133) ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» про ухвалення додаткового рішення, в якій товариство просить стягнути з ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 8000 грн. Заява обґрунтована тим, що представником позивача відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України до закінчення судових дебатів було зроблено заяву щодо понесених витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції. До заяви додано копію договору про надання правової допомоги від 7.07.2022.

У процедурі розгляду заяви сторони про розподіл судових витрат, у тому числі на правову допомогу, суду належить забезпечити сторонам у справі можливість бути повідомленими про розгляд заяви та надати свої заперечення щодо розміру витрат, які заявник намагається компенсувати за рахунок протилежної сторони (висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5.07.2023 року у справі № 911/3312/21, провадження № 12-43гс22).

Судом апеляційної інстанції було повідомлено учасників справи про розгляд заяви ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» про ухвалення додаткового рішення (довідка про доставку документів в електронному вигляді від 1.04.2024 року секретаря судового засідання /т. 2 а. с. 10/).

Заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення не надходили.

Відповідно до даних електронного табеля обліку робочого часу у комп`ютерній програмі "Д-3" суддя Голота Л. О. перебувала у відпустці з 8.04.2024 року по 9.04.2024 року включно.

Ознайомившись із поданою заявою, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в її задоволенні з огляду на наступне.

18.10.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

12.01.2024 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області позов задоволено частково та здійснено розподіл удових витрат.

06.02.2024 року представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просила рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства відмовити повністю.

26.02.2024 року ТОВ «ФК «Фінтранс Україна» подали до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, крім іншого просили стягнути з ОСОБА_1 на їх користь витрати понесені на правову допомогу в апеляційній інстанції у розмірі 8 000 грн.

Постановою Апеляційного суду від 28.03.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. У стягненні судових витрат сторонам відмовлено.

У поданій до суду 29.03.2024 року заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача ОСОБА_3 зазначає, що заява про понесені та про намір стягнення судових витрат на правову допомогу було подано разом з відзивом на апеляційну скаргу. Частину необхідного обсягу документів, якими підтверджується розмір витрат та перелік наданих адвокатських послуг було надано разом з відзивом, іншу частину, а саме договір про надання правової допомоги подається разом із заявою.

Згідно з нормами статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішене питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заява про ухвалення додаткового рішення може бути подана до закінчення строку на виконання рішення. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Головне значення додаткового рішення полягає в забезпеченні повного та всебічного розгляду справи шляхом процесуального виправлення недоліків, допущених судом унаслідок неналежного виконання вимог частини першої статті 264 ЦПК України.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 28.03.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишено без задоволення. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.01.2024 року у даній справі залишено без змін. У стягненні судових витрат сторонам відмовлено.

У даній постанові зазначено про те, що у відзиві на апеляційну скаргу позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 8000 грн /а. с. 185/. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано наступні документи: довіреність у порядку передоручення від 6.09.2023 року /а. с. 186/; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а. с. 187/; звіт від 23.02.2024 року про надання правової допомоги згідно договору № 07/07-2022 від 7.07.2022 /а. с. 188/; платіжну інструкцію від 23.02.2024року № 2376, згідно якої сплачено за правову експертизу документів та складання відзиву на апеляційну скаргу у справі № 127/32180/23 8000 грн без ПДВ /а. с. 189/; копію ордера серії № 1075167 від 13.02.2024 року /а. с. 190/. Водночас, позивачем не надано до апеляційного суду копію договору № 07/07-2022 від 7.07.2022 року про надання правової допомоги.

Верховний Суд у постанові від 10.12.2020 року у справі № 922/3812/19 зазначив, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Враховуючи, що Звіт про надання правової допомоги був підписаний між адвокатом та позивачем в підтвердження того, що згідно з умовами договору про надання правової допомоги від 7.07.2022 року адвокатом надано певну правову допомогу, відсутність у матеріалах справи самого договору позбавляє можливості суд встановити умови домовленості його сторін (адвоката та позивача), види правничої допомоги, а також умови її оплати, що є підставою для відмови у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу.

Виходячи з наведеного, апеляційним судом у постанові від 28.03.2024 року вирішено питання щодо розподілу судових витрат, понесених позивачем в суді апеляційної інстанції.

Посилання ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в заяві на те, що представником позивача відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України до закінчення судових дебатів було зроблено заяву щодо понесених витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції, апеляційний суд відхиляє, оскільки зі справи вбачається, що у відзиві на апеляційну скаргу товариство просили стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в апеляційній інстанції в розмірі 8000 грн та надано до відзиву документи, на підтвердження понесених витрат. Цим документам надана оцінка в постанові Вінницького апеляційного суду від 28.03.2024 року та в стягненні витрат відмовлено з підстав їх недоведеності.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 141 ЦПК України).

Вирішуючи питання темпоральних меж подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу, а також доказів на підтвердження їх фактичного понесення та розміру, колегія суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 340/2823/21 зауважила, що вказівка на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останній етап - перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.

Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Якщо ж до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне справу й ухвалить відповідне рішення.

Колегія суддів зазначає, що посилання ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на те, що представником позивача відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України до закінчення судових дебатів було зроблено заяву щодо понесених витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції є необґрунтованими.

Зазначення у відзиві на апеляційну скаргу про стягнення витрат з відповідача на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги та надання документів на підтвердження розміру таких витрат не є заявою в розумінні частини восьмої статті 141 ЦПК України про розподіл судових витрат, в якій позивач просив здійснити розподіл судових витрат на підставі доказів про надання правничої допомоги, що будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

З тексту відзиву не вбачається, що позивач заявляв про те, що ним будуть подані у строки, передбачені частиною восьмої статті 141 ЦПК України, додаткові докази про понесені судові витрати.

Також апеляційний суд зазначає про те, що ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до заяви (вх № 3133 від 29.03.2024 року) не надано доказів направлення копії договору про надання правової допомоги від 7.07.2022 на адресу відповідача (частина друга статті 183 ЦПК України).

З огляду на зазначене, заява про ухвалення додаткового рішення є необґрунтованою та правових підстав для її задоволення немає.

Керуючись нормами статей 137, 141, 270, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» про ухвалення додаткового рішення у справі № 127/32180/23 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: С. Г. Копаничук

В. П. Рибчинський