Справа № 727/2802/24
Провадження № 2/727/850/24
08 травня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:
головуючої судді - Бойко М.Є.,
за участю секретаря судового засідання - Васківчук В.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в м. Чернівці, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Новіков Олександр Павлович, до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
У березні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Новіков О. П.,звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в сумі 11 000, 00 доларів США та 400 доларів США 3% за прострочення грошового зобов`язання, тобто у загальному розмірі 11 400, 00 доларів США, що станом на 18.03.2024 року за офіційним курсом НБУ становить 442 206 грн., а також просив суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000, 00 грн. та судовий збір у розмірі 4622, 06 грн.
Ухвалою Шевченківського районного суду від 21 березня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з викликом сторін по справі.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Новіков О.П. не з`явилися, останній надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність та відсутність позивача, в якій також вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання жодного разу не з`явився, причин своєї неявки та їх поважність не повідомив, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав.
За таких обставин, на підставі ст. 280 ЦПК України та зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Крім того, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про задоволення вимог позову, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
При цьому, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно положень ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Отже, письмова форма договору позики, з огляду на його реальний характер, є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Виходячи з зазначеного та, оскільки факт укладення договору позики та отримання у борг ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошових коштів підтверджується письмовою розпискою останнього від 21 квітня 2021 року та не спростований жодним чином відповідачем суд дійшов висновку про виникнення між сторонами договірних правовідносин, зобов`язання за якими ОСОБА_2 не виконав, та у зв`язку з цим - про наявність підстав для стягнення з останнього заборгованості за договором позики у розмірі 11 000 доларів США .
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, доведеність факту порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договорами позики щодо своєчасної, у погоджений сторонами строк, виплати суми позики є підставою для сплати ним трьох процентів річних від простроченої суми.
На спростування зазначеного розрахунку відповідачем будь яких доказів не надано.
Отже, позовні вимоги слід задовольнити повністю.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним.
Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.
На підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано договір від 05.02.2024 року про надання правової допомоги, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
У п. 5.1. вказаного договору зазначено, що за правову допомогу клієнт сплачує адвокату винагороду у розмірі 20 000, 00 грн.
Вимог щодо заперечення, зменшення цих витрат або про їх неспівмірність відповідачем не заявлялось.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого позивачем .
Враховуючи викладене та, керуючись ст.ст.258, 259, 263, 264, 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Новіков Олександр Павлович, до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 заборгованість за договором позики від 21 квітня 2021 року, в сумі 110000 доларів США, а також 3% річних від простроченої суми в сумі 400,00 доларів США та судовий збір в сумі 4622, 06 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 20 000, 00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Рішення може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до вимог, встановлених ст.353-356 ЦПК України.
Суддя М.Є. Бойко