УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1623/23

26 червня 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді - Грипіч Л. А.

з участю секретаря судового засідання - Вознюк Ю. В.

представника позивача - адвоката Вітошко Ю. Г.

відповідача - ОСОБА_1

третьої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль клопотання представника позивача - адвоката Вітошко Ю. Г. про застосування до відповідача ОСОБА_1 заходів процесуального примусу в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка заявляє самостійні позовні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, третя особа, яка заявляє самостійні позовні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 .

Справа призначалася до судового розгляду на 26 червня 2024 року.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Вітошко Ю. Г. заявив клопотання про застосування до відповідача ОСОБА_1 заходів процесуального примусу у виді штрафу.

В обгрунтування клопотання представник позивача зазначив, що ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 02.10.2023 року витребувано від відповідача ОСОБА_1 для огляду оригінали розписок від 20.03.2017 року; від 15.03.2018 року; від 03.04.2020 року та інші документи подані відповідачем та третьою особою як докази. Зазначені оригінали розписок зобов`язано надати Костопільському районному суду Рівненської області до 02 листопада 2023 року. Станом на сьогоднішній день ухвала суду не виконана, а тому є всі підстави для застосування до відповідача штрафу з метою спонукання його до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заперечував стосовно застосування до нього заходів процесуального примусу, оскільки у нього відсутні дані розписки.

Заслухавши доводи сторін суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ст. ст. 43, 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Зокрема, відповідно п.2 ч.2 ст.43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Відповідно до ч.8 та ч.9 ст.84 ЦПК України, у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходами процесуального примусу є: попередження; видалення із залу судового засідання; тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; привід; штраф (ч. 1 ст. 144 ЦПК України).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 148 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року становить 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 148 ЦПК України, у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

Отже, у зв`язку із зловживанням процесуальними правами, як сторони по справі, суд вважає за необхідне застосувати заходи процесуального примусу у вигляді накладення штрафу на відповідача ОСОБА_1 в розмірі 0,3 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 (дев`ятсот вісім) грн. 40 коп. (3028,00 грн. х 0,3), оскільки ухвалу суду про витребування доказів проігноровано, суду не надано доказів, не повідомлено причини неподання доказів та не повідомлено про неможливість неподання цих доказів.

Частиною 5 статті 148 ЦПК України передбачено, що ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

У відповідності до ч. 6 ст. 148 ЦПК України, суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 43, 44, 143, 144, 148, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Застосувати до відповідача ОСОБА_1 захід процесуального примусу у виді штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) штраф в розмірі 0,3 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 (дев`ятсот вісім) грн. 40 коп. на користь Державної судової адміністрації України за наступними реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/Печерс.р-н/21081100, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0026007, Код класифікації доходів бюджету 21081100, Стягувач: Державна судова адміністрація України, юридична адреса: 01021 м. Київ, вул. Липська, 18/5, код за ЄДРПОУ - 37993783.

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом.

Ухвала дійсна для пред`явлення до виконання на протязі 3 (трьох) місяців з дня набрання нею законної сили.

У відповідності до ч. 6 ст. 148 ЦПК України, суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

Ухвалу про стягнення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду вищої інстанції після розгляду клопотання про скасування такої судом першої інстанції, якщо суд першої інстанції відмовить у задоволенні клопотання. Оскарження такої ухвали не перешкоджає розгляду справи. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 26 червня 2024 року.

СуддяЛ. А. Грипіч