Єдиний унікальний номер №943/122/24
Провадження № 2-з/943/1/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2024 року м. Буськ

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., розглянувши заяву адвоката Шевчука Юрія Андрійовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

в с т а н о в и в:

позивачка ОСОБА_1 через адвоката Шевчука Ю.А. до подання позовної заяви звернулася до суду з указаною заявою, у якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №6596 від 12 березня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» заборгованості у розмірі 10 938,26 грн. та витрати за вчинення виконавчого напису, що перебуває на примусовому виконанні в приватного виконавця Пиць Андрія Андрійовича виконавчого округу Львівської області у виконавчому провадженні №65252273. В обгрунтування цієї заяви представник заявниці покликається на те, що ОСОБА_1 має намір звернутися до Буського районного суду Львівської області з позовом до ТзОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС», за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни та приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Оскільки в зазначеній цивільній справі позивачем оскаржується вищевказаний виконавчий напис, а тому просить забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі спірного виконавчого напису, що здійснюється на підставі виконавчого провадження №65252273, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. Відтак, представник заявниці вважає, що в разі задоволення позовних вимог виконавчий документ буде визнаний таким, що не підлягає виконанню, що дозволить уникнути неправомірного стягнення коштів з доходів позивачки та усуне перешкоди у користуванні її майном.

Розглянувши заяву представника заявниці про забезпечення позову до подання позовної заяви, дослідивши додані до заяви матеріали та надавши їм правову оцінку, суд приходить до таких висновків.

Частиною другою статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 153 ЦПК України).

Пунктом 6 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

У відповідності до вимог пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася із такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду в складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду, викладеного в постанові від 5 грудня 2022 року в справі №757/22558/20, де Суд констатував, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відтак, за результатами аналізу норм чинного законодавства та судової практики його застосування слід прийти до висновку, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст. 151 ЦПК України).

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого судового рішення про задоволення позовних вимог у майбутньому.

Разом із тим, процесуальний принцип змагальності сторін передбачає, що обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання, тобто в цьому випадку на заявницю ОСОБА_1 та її представника адвоката Шевчука Ю.А., які повинні довести підстави для забезпечення майбутнього позову.

Однак, до поданої заяви про забезпечення позову представником заявниці не додано жодних матеріалів, які би свідчили про наявність спірного виконавчого напису №6596 від 12 березня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» заборгованості у розмірі 10 938,26 грн., оскільки в справі не має засвідченої копії згаданого виконавчого напису. Також заявником не доведено про наявність у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича спірного виконавчого провадження №65252273, зважаючи на відсутність засвідченої копії постанови виконавця про відкриття згаданого виконавчого провадження. Крім того, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази реальної загрози невиконання чи утруднення виконання майбутнього рішення суду у разі його ухвалення на користь майбутньої позивачки. Більше того, матеріали заяви про забезпечення позову не містять жодних доказів про існування між сторонами згаданих вище спірних правовідносин.

Натомість, представником заявниці до поданої заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви долучено лише такі матеріали: квитанція про сплату судового збору; повноваження представника заявника та докази про направлення цієї заяви іншим особам, які можуть отримати статус учасників справи. Однак, ні доказів існування спірного виконавчого напису нотаріуса, ні доказів про відкриття виконавчого провадження про стягнення можливої заборгованості на підставі спірного виконавчого напису, до заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви не було долучено.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною сьомою статті 153 ЦПК України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено (ч. 11 ст. 153 ЦПК України).

Дослідивши подану заяву та долучені до неї матеріали, ураховуючи вищнаведене, суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви через її необгрунтованість.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 149, 150, 151, 153, 259, 260, 261 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви адвоката Шевчука Юрія Андрійовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Буський районний суд Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання. Зазначений строк у цьому випадку обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухала суду складена та підписана суддею: 22 січня 2024 року.

Суддя Кос І. Б.