Справа № 215/7611/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 червня 2024 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді - Сіденка С. І.,

за участю секретаря судового засідання -Чаплиги О. О.,

представника позивача адвоката Бут Н. В. (в режимі відеоконференції),

представника відповідача адвоката Морозова Є. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Бут Н. В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогами про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача згідно рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.06.2021 та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 7500 грн. на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в сумі 7500 грн. на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили до досягнення повноліття дітей.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони по справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.06.2021 ухвалено стягувати з ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі з усіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 3000, 00 грн. та на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в сумі 3000, 00 грн., щомісячно, починаючи з 21.11.2020 року до повноліття дітей на користь матері дітей ОСОБА_1 .

Представник позивача у позовній заяві вказує, що при ухваленні рішення про стягнення аліментів, суд акцентував увагу, що відповідач, будучи ФОП, згідно декларації за 2020 рік в середньому має прибуток 7316 грн. на місяць. З 15.03.2022 по теперішній час ОСОБА_1 проживає в м. Відень, Австрія, припинила свою підприємницьку діяльність. Відповідач по даній справі сплачує аліменти, які відраховуються з його грошового забезпечення у ВЧ НОМЕР_1 на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника від 20.05.2022. З урахуванням заборгованості по аліментах, із грошового забезпечення платника аліментів стягується 6420,00 грн. на місяць. Призначений судом розмір аліментів є значно меншим від витрат отримувача аліментів та є мізерною сумою для забезпечення необхідного всебічного та повноцінного розвитку дітей. Відповідач взагалі не цікавиться життям дітей, добровільно додаткової допомоги на їх утримання не надає, хоча має таку можливість, оскільки має досить високий дохід, тому може сплачувати аліменти в більшому розмірі. Так, грошове забезпечення відповідача за жовтень 2023 року становить 22600 грн., за період з травня по жовтень 2023 року 284056,41 грн., що в середньому за місяць становить 47342,73 грн.

Дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має проблеми із зниженням слуху та потребує досить коштовного лікування та послуг психолога. Дохід позивача становить лише державна допомога біженцям, що включає допомогу на харчування та оплату житла, що загалом в середньому становить за курсом НБУ 39,6 грн./євро 28536,75 грн. в місяць. Цих виплат позивачу не вистачає, оскільки її витрати становлять майже 70000,00 на місяць на обох дітей та включають витрати на оренду житла, комунальні послуги, витрати на забезпечення учбовими матеріалами та витрати по школі, витрати на придбання одягу, взуття, витрати на догляд за собою та гігієною, витрати на обстеження, лікування сезонних та хронічних захворювань, іграшки для дітей, проїзд до школи, витрати на забезпечення творчого соціального культурного розвитку, репетиторство, витрати на щорічний дворазовий відпочинок, страхування життя та накопичування коштів на майбутнє навчання, дозвілля, відпочинок, розваги, продукти харчування. Позивач витрачає кошти, які були накопичені раніше та їй допомагає цивільний чоловік, що не знімає обов`язку з батька матеріально утримувати своїх дітей. У позивача погіршився матеріальне становище, тоді як відповідач має щомісячний дохід 47342,73 грн. в місяці.

Представник відповідача, не погодившись з заявленими позовними вимогами, подав відзив на позовну заяву, позовні вимоги не визнає в повному обсязі, заперечує проти їх задоволення у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю. Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 постійно хворіє, має діагноз «вегетосудинна дистонія за гіпертонічним типом, астетичний та цефалгічний синдром. Попереково-крижовий міжхребцевий остеохондроз, грижа диска, протрузія диска, хронічна люмбалгія» та неодноразово перебував на лікуванні і з метою підтримки стану свого здоров`я в належному стані потребує медикаментозного підтримуючого лікування. Крім того, відповідач зареєстрований та фактично проживає разом з дружиною ОСОБА_5 та зі своїми батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є пенсіонерами та знаходяться на його утриманні. Батько відповідача постійно перебуває на лікуванні та потребує вартісного лікування, оскільки значний час пропрацював у АТ «ПівдГЗК» та має 3 групу інвалідності, переніс інфаркт та наразі має прогресуючу стенокардію, післяінфарктний кардіосклероз, гіпертонічну хворобу ІІ ст., ступінь ІІІ, ризик IV. На утриманні відповідача перебуває також дідусь по лінії матері ОСОБА_8 , який має вади зору, є інвалідом 3-ї групи та потребує також крім іншого медикаментозного лікування і підтримки, оскільки в силу здоров`я та віку не бачить і потребує догляду. Розмір пенсії батьків та дідуся не дозволяє їм належно себе утримувати, коштів вистачає на продукти та речі першої необхідності. Крім відповідача інших дітей, які могли б їх підтримувати, його батьки не мають.

Посилання позивачки на проблеми доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зі зниженням слуху та необхідності лікування та прийомів психолога, не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів та не позбавляє права позивачки звернутися до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини після проведеного лікування, оскільки погіршення стану здоров`я доньки ОСОБА_9 після стягнення аліментів носить короткостроковий характер та не є стійким розладом функцій організму, який призводить до обмеження життєдіяльності дитини. Це саме стосується витрат на забезпечення творчого, соціального, культурного розвитку, репетиторство, щорічний дворазовий відпочинок, розваги, дозвілля, тощо. До того ж на час війни ні відповідач, ні його родина не має ні можливості, ні бажання на розваги чи відпочинок.

Крім того, проїзд для українців у м. Відні у міському транспорті безкоштовний, квитки можна оформити у касі. Докази, надані позивачем, на транспортні витрати у літаку не підтверджують необхідності таких витрат.

За можливості відповідач завжди допомагає своїм дітям поза межами обов`язкових платежів, які вираховуються з його доходу за рішенням суду в рахунок стягнення аліментів. Позивач не турбувалась про утримання дітей у період їх проживання з відповідачем.

Витрати на дітей, про які вказується у позовній заяві, витрачаються також на на співмешканця позивачки, який проживає разом з нею, що нею не спростовано, а отже і на нього розраховується орендна плата на житло, продукти харчування, тощо.

Зазначає, що факт припинення позивачем своєї підприємницької діяльності не позбавляє можливості позивача працевлаштуватися на роботу за фактичним місцем проживання та також приймати фінансову участь в утриманні спільних з відповідачем дітей, не перекладаючи цей обов`язок на приймаючу державу та на відповідача.

Звертає увагу суду на те, що позивачці та дітям виділяється базова державна допомога, як біженцям, у достатньому для розмірі, тому мінімізувавши витрати на себе та дітей і проживаючи більш економно, на ці кошти та сплачені відповідачем аліменти є змога прожити позивачці та дітям. Також вказує, що позивач приховує свій реальний дохід, посилаючись на фото в соцмережах.

Вказує, що в кінці 2023 року позивачка продала будинок в м. Кривому Розі, де відповідач проживав з дітьми після розірвання шлюбу з позивачкою, при цьому вона отримала грошові кошти за його продаж. Вважає, що присуджені рішенням суду аліменти по 3000,00 грн. на кожну дитину є достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Разом з тим, постійний дохід відповідача за службу у ВЧ складається із заробітку у сумі 22 600,00 грн. Інші платежі (премії) носять періодичний характер. Кошти, які отримує відповідач як військовослужбовець, спрямовані не тільки на утримання його рідних, але й значна частина витрачається на власну амуніцію, обладнання ЗСУ.

Відповідач хоч і зареєстрований як ФОП, але після мобілізації він призупинив свою підприємницьку діяльність та доходу не отримує. При цьому вимушено продовжує нести витрати на оренду приміщення, де перебуває усе його обладнання (а. с. 70 - 75).

У відповіді на відзив представник позивача просить позовні вимоги про збільшення розмірі аліментів задовольнити. Не погоджується з запереченнями представника позивача щодо витрат на проїзд у м. Відні. Також заперечує проти доводів відповідача щодо витрат на утримання його батьків та діда, оскільки належних доказів цьому не надано. Батьки відповідача є пенсіонерами, отримають пенсію, мати Відповідача працює. Наявність у них захворювань не свідчить про витрати відповідача на лікування. Окрім того, в батьків відповідача є ще двоє дітей, які працюють та можуть утримувати матеріально своїх батьків.

Підставою звернення до суду з даним позовом слугувало погіршення матеріального стану позивача та значним матеріальним покращенням відповідача (а. с. 138 - 141).

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 29.01.2024 позовну заяву направлено до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за підсудністю (а. с. 60).

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.02.2024 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а. с. 64).

Сторони у судове засідання не з`явились.

Представник позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав позовні вимоги про збільшення розміру аліментів, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на доводи, зазначені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

Сторони по справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей (а. с. 17, 18).

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі № 215/7146/20 від 30.06.2021 ухвалено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської обсласті, громадянина України, ІПН: НОМЕР_2 який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого ФОП ОСОБА_2 , аліменти у твердій грошовій сумі з усіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 3000, 00 грн. та на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в сумі 3000, 00 грн., щомісячно, починаючи з 21.11.2020 року до повноліття дітей на користь матері дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН: НОМЕР_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 19 - 22).

За даними ЄДРСР вказане вішення суду набрало законної сили 03.08.2021.

Виконавчий лист щодо виконання вищевказаного рішення суд перебуває на виконанні Саксаганського відділу ВДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області, виконавче провадження № 66157446, що підтверджується відповідним листом органу виконавчої служби № 28.11-34/172903 від 12.10.2023 (а. с. 29).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Положеннями частини другої статті 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховною Радою України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального. Морального, культурного, духовного та соціального розвитку, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків.

Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу Україниза рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За умовами ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з положеннями статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте, згоди щодо добровільного порядку здійснення свого обов`язку між позивачем та відповідачем не досягнуто.

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища матері може бути підставою для вимоги про збільшення розміру аліментів.

За правилами ст. 191 СК України лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а збільшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Вказана правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16-ц.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачка здійснює матеріальне забезпечення дітей. Зокрема, перебуваючи за кордоном із-за воєнних дій рф на території України, позивачка несе витрати, щоб забезпечити базові матеріальні умови для життя дітей: оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування захворювань тощо.

Позивач є отримувачем пільг від державної програми базової допомоги біженцям, розмір яких за період з 01.03.2023 по 30.09.2023 становить 4914,22 євро (а. с. 34 - 39).

За даними НБУ офіційний курс гривні додо євро за 2023 рік (середній за період) становить 39,56 грн. за 1 євро.

Таким чином, позивачем отримано пільги від державної допомоги базової допомоги біженцям від Віденського соціального фонду для м. Відень в еквіваленті 194406,54 грн. за період з 01.03.2023 по 30.09.2023.

Слід зауважити, що батьки мають однаковий обов`язок на утримання дітей, однак стороною позивача не доведено обсяг витрат на дітей саме сумі біля 70000,00 грн. щомісячно.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець, а з 09 березня 2022 року перебуває у Збройних Силах України (а. с. 88, 121)

Відповідач отримує грошове забезпечення, як військовослужбовець. Так, згідно довідки про грошове забезпечення відповідача, виданою ВЧ НОМЕР_1 за № 734/1 від 09.11.2023, його дохід за жовтень місяць 2023 року становить 22600,80 грн. (а. с. 31).

Відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 , виданою ВЧ НОМЕР_1 за № 788 від 04.12.23, його дохід за період з травня 2023 по жовтень 2023 включно становить 284056,41 грн., в тому числі 135604,80 грн. заробітної плати, 148451,61 грн. інші нарахування (а. с. 33).

Відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_1 від 06.06.2024 № 256 ОСОБА_2 отримав дохід за період з серпня 2023 по лютий 2024 включно 331012,06 грн., в тому числі 158205,60 грн. заробітної плати (грошового забезпечення), 172806,46 грн. інші нарахування (а. с. 166).

Судом не заперечується факт надання добровільної матеріальної допомоги відповідачем на утримання дітей, однак, як зазначив Верховний Суд у постанові від 27.05.2020 по справі № 712/4702/19 надання малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину.

Стороною відповідача належними та допустимими доказами не доведено факт того, що відповідач зареєстрований та фактично проживає разом з дружиною ОСОБА_5 та зі своїми батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є пенсіонерами та знаходяться на його утриманні, як про це зазначається у відзиві на позовну заяву. Суду також не доведено понесення відповідачем витрат на допомогу батькам. Наявність у них певних захворювань, як і у відповідача не доводить наявності витрат на лікування.

Не заперечуючи факту наявності у відповідача батьків пенсійного віку, суд констатує, що відповідач має основне місце працевлаштування у ВЧ НОМЕР_4 , що вбачається зокрема з довідки № 259 від 03.06.2024 (а. с. 157) та виключає можливість дистанційної роботи, що спростовує його твердження про реєстрацію та фактичне проживання разом з дружиною ОСОБА_5 та зі своїми батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Відповідачем та його представником, як того вимагають норми ст. 81 ЦПК України не доведено ту обставину, що наявні у відповідача захворювання вимагають систематичних і значних фінансових затрат, оскільки крім письмової консультації лікаря-невролога, результатів діагностичного дослідження (а. с. 101 103, 110) суду не надано інших доказів. Відповідач не являється особою з обмеженими можливостями, проходить службу в ЗСУ, наявні у нього захворювання не є підставою для відмови у задоволенні позову про збільшення розміру аліментів.

Проаналізувавши матеріали справи суд приходить до висновку, що відповідач може забезпечити матеріальну підтримку своїх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 5500 грн на кожну дитину щомісячно відповідають потребам для забезпечення інтересів дітей, не є завищеними та не будуть порушувати майнові права відповідача, у зв`язку з чим вимога позивача підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Суд також враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі. Інші доводи учасників процесу не спростовують висновків суду по даній справі.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн., від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 12, 76-81, 263, 265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання дітей - задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 червня 2021 року по справі № 215/7611/23, стягнувши із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 5500 грн. та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в сумі 5500 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01 липня 2024 року.

Суддя С.І. Сіденко