Справа № 523/3614/23
Провадження №2/523/265/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2024 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мельніченко Г. О.,

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Установив

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 21 червня 2022 року ОСОБА_1 уклав з позивачем кредитний договір № б/н, отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до даного кредитного договору банк повністю та в строки виконав зобов`язання по даному договору перед відповідачем, видав йому платіжну картку із встановленим лімітом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно умов договору.

Однак ОСОБА_1 свої зобов`язання за умовами кредитного договору не виконує.

У зв`язку з зазначеними порушеннями станом на 09 лютого 2023 року заборгованість перед позивачем за кредитним договором № б/н від 21 червня 2022 року становить 30551 грн. 91 коп., у тому числі:

-заборгованість за тілом кредиту 24742 грн. 78 коп.;

-заборгованість за простроченими відсотками 5809 грн. 13 коп.

До теперішнього часу відповідач не виконує свої обов`язки щодо погашення боргу та продовжує користуватися отриманими кредитними коштами.

Позивач просить стягнути зазначену заборгованість перед банком з ОСОБА_1 та судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2684 грн. 00 коп.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 14 березня 2023 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 43,44).

Відповідач 05 грудня 2023 року надав відзив на позовну заяву, хоча його ухвалою суду від 24 квітня 2024 року було повернуто відповідачу без розгляду, однак його обґрунтування суд все таки вважає за необхідне висвітлити. Вимоги позову не визнав в повному обсязі, оскільки, як він зазначив, ОСОБА_1 отримував банківські послуги та жодного разу не користувався кредитом. Проте, 21.06.2022 року стався випадок, що повністю змінив ставлення відповідача до даного банку. Так з його банківської картки було списано грошові кошти без його згоди та відома. При проведенні даних банківських операцій будь-яка авторизація з його боку не проводилася: ні смс-повідомлення, ні дзвінок від банку не надходили, також вказані транзакції не вимагали підтвердження у системі «Приват 24».

Одразу після даного інциденту відповідач звернувся з заявою до працівників банку про те, що виникла підозра щодо вчинення щодо нього шахрайських дій, а також з проханням провести службове розслідування за фактом шахрайства. Результатів службового розслідування АТ КБ «Приватбанк» не повідомив відповідачу до цього часу.

27.06.2022 ОСОБА_1 звернувся до Кіберполіцїї про вчинення злочину щодо нього, що підтверджується талоном повідомлення єдиного обліку №6037.

На даний час, за фактом шахрайських дій здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 10000514 за ознаками кримінального

правопорушення, передбаченого ч. З ст. 190 КК України, що підтверджується Витягом з ЄРДР.

Тільки клієнт може ініціювати списання коштів, а банк, в свою чергу, зобов`язаний ідентифікувати його особу. Встановлення, що власник рахунку та ініціатор списання коштів є однією особою - запорука належного виконання банком умов договору. Саме тому у випадку допущення працівником банку халатності, внаслідок чого незаконно списуються гроші з поточного рахунку клієнта, фінансова установа повинна нести відповідальність самостійно.

ОСОБА_1 як клієнт банку, як споживач банківських послуг, діяв добросовісно та відповідно до умов укладеного договору, але як банк допустив незаконне списання коштів з його кредитного карткового рахунку йому невідомо.

В результаті несанкціонованих операцій 21.06.2022 року з картки були списані всі грошові кошти.

Позивач надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. (а.с. 1).

Відповідач в судове засідання не прибув, про розгляд справи обізнаний належним чином, оскільки в процесі розгляду справи неодноразово приймав участь його представник адвокат Соломенцев І. О. Також адвокатом надавались різні заяви та клопотання.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача.

З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Суд встановив наступні обставини:

В ході розгляду справи судом було встановлено, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку №б/н від 21 червня 2022 року.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді та які діяли на момент підписання заяви-анкети. (а.с. 13-33).

Як вбачається з довідки АТ КБ «Приват Банк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 відбулись наступні зміни кредитного ліміту: 21.06.2022 року - встановлення кредитного ліміту - 25000, 00 грн; 21.06.2022 року - зменшення кредитного ліміту - 25000, 00 грн; 26.12.2022 року - зменшення кредитного ліміту - 0, 00 грн. (а.с. 11).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на № б/н від 21 червня 2022 року становить 30551 грн. 91 коп., у тому числі:

-заборгованість за тілом кредиту 24742 грн. 78 коп.;

-заборгованість за простроченими відсотками 5809 грн. 13 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частинами другою, третьою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З огляду на викладене, між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н від 21 червня 2022 року, за яким відповідачу було надано кредитну картку із встановленням відновлювального кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Отже, за наведених обставин, враховуючи вказані положення закону, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 24742 грн. 78 коп. - заборгованості за тілом кредиту є правомірними та підлягають задоволенню, оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № б/н від 21 червня 2022 року (а.с. 9), укладеного між ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , та випискою по рахунку (а.с. 10).

Разом тим, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису позичальника і відсутні інші підтвердження того, що саме ці Тарифи були чинними на час укладення договору, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви, в той же час, Умови та правила надання банківських послуг містять посилання щодо розміру процентної ставки на Тарифи обслуговування кредитних карток, які не містять підпису позичальника.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтею 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

Поряд з цим суд зазначає, що у відповідності до положень ч. 6 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.

В контексті викладених висновків суду про неможливість врахування як складової кредитного договору наданих стороною позивача Витягу з Тарифів, стосовно змісту підписаної позичальником анкети-заяви про його згоду із тим, що зміни до Умов та правил вносяться банком щомісяця в односторонньому порядку, суд зазначає, що відповідно до положень ч. 7 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін, а умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.

Також суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження повідомлення позичальника про будь-яке внесення змін до Умов та правил шляхом використання будь-яких каналів зв`язку зі споживачем, як це передбачено умовами підписаної позичальником анкети-заяви.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції чинній на час підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Так, до позовної заяви позивач додав копію Паспорту споживчого кредиту, яка підписана відповідачем 21 червня 2022 року (а.с. 25-29).

З урахуванням наведених положень Закону України «Про споживче кредитування», у даному випадку Паспорт споживчого кредиту не є документом, який посвідчує конкретні умови на яких в дійсності укладено договір кредиту, адже відповідна інформація є вимогою закону та покликана надати споживачу можливість до укладання договору здійснити порівняння різних пропозицій кредитодавця та за результатами такого порівняння прийняти обґрунтоване рішення про укладення договору кредиту, в тому числі з урахуванням обраного ним певного типу кредиту.

Отже, підписання позичальником Паспорту споживача не може свідчити про конкретні умови кредитування, на які погодився відповідач, та вказує на те, що передбачену законом інформацію споживач від банку отримав.

Наданий позивачем Паспорт споживчого кредиту містить застереження про те, що інформація зазначена у паспорті, дата її надання 21 червня 2022 року, зберігає чинність та є актуальною до 06 липня 2022 року. Більш того, зі змісту цього паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

Враховуючи, що заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг, підписана відповідачем, не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, комісії та посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору, саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, не підтверджує посилання позивача про наявність у відповідача заборгованості за простроченими відсотками за кредитним договором.

Оскільки, Паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка була надана ОСОБА_1 була актуальною лише до 06 липня 2022 року, а матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у Паспорті умов були прийняті позичальником, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.

Крім того, слід зауважити, що у заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг позичальника від 21 червня 2022 року процентна ставка, за якою нараховувалась заборгованість за простроченими відсотками - не зазначені. У вказаній заяві наведені істотні умови договору «Кредитні картки» та договору «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», з яких не вбачається можливим встановити, на які саме умови кредитування погодився позивальник, за якою саме процентною ставкою йому надавався кредит та для якої картки.

В редакції Умов та Правил, згідно п. 2.1.1.2.12, на які позивач вказує у позовній заяві, зазначено, що сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язання Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна»; 84,0% - для картки «Універсальна голд».

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 21 червня 2022 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору.

Однак матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Таким чином, заявлена вимога про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 5809 грн. 13 коп. - є необґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір процентів за користування кредитними коштами.

Що стосується доводів відповідача ОСОБА_1 , котрі викладені в відзиві на позовну заяву від 05 грудня 2023 року, то суд зазначає наступне.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Звертаючись до суду з відзивом на позовну заяву відповідач просив відмовити у задоволенні позову про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що був фактично пограбований шляхом списання з його карти коштів без його згоди та відома.

На підтвердження своїх вимог відповідач надав ряд документів, а саме: Талон-повідомлення єдиного обліку №6037 про прийняття реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, лист Департаменту кіберполіції управління протидії кіберзлочинам в м. Києві про реєстрацію та прийняття рішення за електронним зверненням.

В той же час вказані документи не містять належного підтвердження відповідних органів вказаного відповідачем факту. Фактично вони містять інформацію про твердження позивача, однак не встановлюють достеменне підтвердження таких фактів. На цій підставі суд відхиляє доводи відзиву на позовну заяву відповідача, оскільки ним не підтверджені доводи, зазначені в зазначеному відзиві належними доказами.

Відтак, позов підлягає задоволенню у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24742,78 грн., які відповідач фактично отримав.

В той же час, статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, оскільки в ході судового розгляду суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в сумі - 24742,78 грн., що становить 80,99% від заявленої позивачем суми - 30551 грн. 91 коп. (24742,78 х 100 : 30551,91), та оплата позивачем судового збору в сумі 2684,00 грн., яка документально підтверджена (а.с. 39), тому сума судового збору у процентному відношенні від задоволеної суми становить 2173,77 грн. (2684,00 х 80,99% :100), що підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 3, 11-13,17-18,109,131,137, 141, 211, 223, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рах. № НОМЕР_2 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО №305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 21 червня 2022 року в розмірі 24742 грн. 78 коп., яка складається з:

-заборгованість за тілом кредиту 24742 грн. 78 коп.

В задоволенні позову про стягнення прострочених відсотків відмовити у задоволенні.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рах. № НОМЕР_2 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО №305299) судові витрати - судовий збір у розмірі 2173 гривень 77 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя