ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/346/22 Номер провадження 22-ц/814/1771/24Головуючий у 1-й інстанції Гольник Л.В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Іванченко Анастасії Валеріївни

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 15 січня 2024 року, постановлену суддею Гольник Л.В., повний текст ухвали складено 15 січня 2024 року

у справі за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Іванченко Анастасії Валеріївни про ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СЕНС - БАНК», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет позову: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

14.01.2022 року до Московського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява представника ОСОБА_1 адвоката Іванченко А.В., в якій просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №16512, виданий 13.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа - Банк» суми 24705,50 грн.; стягнути з АТ «Альфа - Банк» судові витрати та витрати на правничу допомогу.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 19.12.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СЕНС - БАНК», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет позову: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №16512, виданий 30.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 25 355,50 грн. Стягнуто з АТ «СЕНС - БАНК» на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

29.12.2023 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Іванченко А.В. подала до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просила суд стягнути з АТ «СЕНС - БАНК» на користь позивача судові витрати з професійної правничої допомоги у розмірі 10 000,00 грн.

Заява мотивована тим, що у позовній заяві та додатково у заяві від 18.12.2023 року, керуючись ч.8 ст. 141 ЦПК України, позивачем було повідомлено суд, що протягом 5 днів після ухвалення рішення у даній справі нею будуть подані докази та розмір наданої правничої допомоги адвокатом Іванченко А.В. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем до позовної заяви додано копію договору про надання правничої допомоги б/н від 30.11.2021 року, копія ордеру та копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. До заяви про ухвалення додаткового рішення представником позивача було надано копію додаткової угоди №1 до договору про надання правничої допомоги б/н від 30.11.2021 року, копію акту б/н від 29.12.2023 року.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 15 січня 2024 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Іванченко Анастасії Валеріївни про ухвалення додаткового рішення залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що представником позивача у встановлений ЦПК України строк не було подано доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, тому заява про ухвалення додаткового рішення залишається без розгляду. Також суд першої інстанції зазначив, що представником позивача докази витрат правової допомоги надані всупереч ст. 246 ЦПК України, оскільки представнику позивача нічого не заважало надати докази понесених судових витрат в установлений законом строк до закінчення судових дебатів, оскільки весь обсяг правової допомоги був наданий до закінчення судового розгляду. Отже, не існувало поважних причин, які б унеможливлювали подання вказаних доказів.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Іванченко А.В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнути з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 понесені під час розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що представник позивача зробив заяву у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Тобто, суду було повідомлено, що позивач має намір скористатися наданою законом можливістю та подати докази про розмір понесених судових витрат та заяву про ухвалення додаткового рішення після ухвалення остаточного рішення судом. В Єдиному державному реєстрі судових рішень вступна і резолютивна частини та повний текст рішення Октябрського районного суду м. Полтави у справі №643/346/22 від 19.12.2023 року було оприлюднено лише 28.12.2023 року. На електронну пошту представника позивача адвоката Іванченко А.В. рішення Октябрського районного суду м. Полтави у справі №643/346/22 від 19.12.2023 року судом було надіслано 28.12.2023 року, що підтверджується інформацією з електронної пошти адвоката. Отже, позивачу стало відомо про факт ухваленого рішення та його зміст лише 28.12.2023 року, тобто, через десять днів після його фактичного ухвалення. Таким чином, заяву про винесення додаткового рішення у справі №643/346/22 було подано до суду протягом 5 днів з дня, коли позивач дізналася про ухвалене судове рішення. Оскільки рішення Октябрського районного суду м. Полтави у справі №643/346/22 від 19.12.2023 року було опубліковано у системі ЄДРСР 28.12.2023 року, а заява про винесення додаткового рішення разом із клопотанням про поновлення строку позивачем було подано засобами поштового зв`язку 29.12.2023 року, вважає, що у даному випадку були наявні підстави для поновлення представнику позивача адвокату Іванченко А.В. процесуального строку, встановленого ч.8 ст. 141 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Сенс Банк» просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

У судове засідання до апеляційного суду не з`явилися учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 25.03.2024 року судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на їх офіційні електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (а.с. 158-164) та відповідно доставлені до електронних скриньок. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 01.04.2024 року за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Іванченко А.В. призначено розгляд справи 10.04.2024 року в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «ВКЗ». Заяв та клопотань від них про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 19.12.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «СЕНС - БАНК», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет позову: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк В.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №16512, виданий 30.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 25 355,50 грн. Стягнуто з АТ «СЕНС - БАНК» на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн. (а.с. 90-93).

29.12.2023 року засобами поштового зв`язку представник позивача - адвокат Іванченко А.В. подала до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просила стягнути з АТ «СЕНС - БАНК» на користь позивача судові витрати з професійної правничої допомоги у розмірі 10 000,00 грн. (а.с. 95-105).

Судом першої інстанції встановлено, що судове засідання 19.12.2023 року, в якому було ухвалене рішення у справі, проведено без участі сторін. Напередодні представник позивача подала заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, а також заявила про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Проте, заява представника позивача адвоката Іванченко А.В. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу датована 29.12.2023 року та надійшла до суду 05.01.2024 року. У вказаній заяві представник просить відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України поновити пропущений процесуальний строк, встановлений законом, у зв`язку його пропуском з поважних причин. Як поважну причину представник позивача заявляє те, що вона дізналася про винесене судове рішення лише 28.12.2023 року. До заяви представник позивача долучила додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги № б/н від 30.11.2021 року, акт від 29.12.2023 року, складеного між адвокатом та клієнтом Тишевською - Шапошник О.В.

Відповідно до акту від 29.12.2023 року у період з 30.11.2021 року по 29.12.2023 року у цивільній справі адвокат виконала такі послуги: складання заяви про вжиття заходів забезпечення позову від 29.12.2021 року, складання позовної заяви від 10.01.2022 року, попереднє консультування клієнта, вивчення наданих документів, визначення правової позиції.

При цьому, суд першої інстанції визнав, що вказані причини представником позивача не є поважними, отже, підстав для поновлення строку, встановленого законом відсутні.

Враховуючи, що представником позивача у встановлений ЦПК України строк не було подано доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, то заява про ухвалення додаткового рішення залишається без розгляду.

Водночас, суд першої інстанції зазначив, що представником позивача докази витрат правової допомоги надані всупереч ст. 246 ЦПК України, оскільки представнику позивача нічого не заважало надати докази понесених судових витрат в установлений законом строк до закінчення судових дебатів, оскільки весь обсяг правової допомоги був наданий до закінчення судового розгляду. Отже не існувало поважних причин, які б унеможливлювали подання вказаних доказів.

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно із ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч.1). Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч.2). У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч. 3).

Вимога абз. 2 ч. 8с ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №817/1889/17.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 12 ЦПК України передбачена рівність прав учасників справи щодо здійснення процесуальних прав та обов`язків, передбачених Законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з пунктом 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).

Згідно з частиною четвертою статті 127 ЦПК України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Отже, зі змісту частин першої і четвертої статті 127 ЦПК України вбачається, що поновлення відповідного строку судом можливе з поданням заяви про поновлення процесуального строку.

Поважними причинами пропуску строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волі заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або істотно ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, суди мають враховувати, що оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений з об`єктивних і незалежних від волі та поведінки особи причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного проміжку часу без поважних причин, таке рішення порушує принцип правової визначеності.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 755/15620/17 (провадження № 61-5235 св 19), від 21 квітня 2021 року у справі № 522/6750/17-ц (провадження № 61-1700 св 21), від 19 вересня 2023 року у справі № 438/93/14-ц (провадження № 61-3641 св 22).

Встановлено, що Октябрським районним судом м. Полтави ухвалено рішення по суті пред`явлених позовних вимог 19 грудня 2023 року. Заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правову допомогу направлено засобами поштового зв`язку 30 грудня 2023 року. Одночасно з заявою про винесення додаткового рішення, представником ОСОБА_1 - адвокатом Іванченко А.В. заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки з рішенням суду першої інстанції ознайомилися лише після його оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 28 грудня 2023 року та отримання його 28.12.2023 року в електронному вигляді на електронну пошту.

За результатами перегляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані представником ОСОБА_1 - адвокатом Іванченко А.В. причини пропуску строку, передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, є неповажними.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позов було пред`явлено до Московського районного суду першої інстанції 14 січня 2022 року.

Відповідно до ч.8 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.03.2022 № 2/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави.

14.08.2023 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави справу прийнято до провадження судді Гольник Л.В. (а.с. 52).

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Іванченко А.В. були належним чином повідомлені про рух розгляду справи. 18 грудня 2023 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Іванченко А.В. через систему «Електронний суд» подано заяву про розгляд справи, що призначений на 10.30 год. 19 грудня 2023 року, без участі позивача та її представника (а.с. 85-86).

Таким чином, позивач ОСОБА_1 мала можливість особисто або через свого представника подати відповідні докази понесених витрат, проте, у порушення вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України не дотрималася вказаного порядку, тому відсутні підстави для задоволення заяви та ухвалення додаткового рішення.

Крім того, колегія суддів акцентує увагу на тому, що з досліджених доказів витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу встановлено, що усі витрати стосуються дій, вчинених адвокатом до подачі позовної заяви до суду, зокрема, складення заяви про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви, складення позовної заяви, попередня консультація, вивчення практики, визначення та погодження правової позиції.

Таким чином, вказані витрати могли бути визначені та підтверджені доказами, надані безпосередньо до суду першої інстанції, до розгляду даної справи по суті.

Доказів на підтвердження наявності об`єктивних і незалежних від волі та поведінки позивача та її представника причин суду не надано.

З таких обставин, колегія суддів вважає, що є обґрунтованим висновок суду першої інстанції про залишення без розгляду заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Іванченко А.В. про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. Ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а ухвалу суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Іванченко Анастасії Валеріївни - залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 15 січня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 квітня 2024 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов