Справа № 464/8128/17 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/811/623/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Савки Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 08 лютого 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: керуючий санацією: арбітражний керуючий Глеваський Віталій Васильович, ТзОВ «Львівські автобусні заводи», Департамент ДВС МЮ України про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та заміну сторони виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про пред`явлення виконавчого документу до виконання та заміну сторони виконавчого провадження.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 06 лютого 2018 року по справі №464/8128/17 було стягнуто з ТзОВ «Львівські автобусні заводи» на користь ОСОБА_3 заборгованість по невиплаченій заробітній платі за період з січня 2009 року по травень 2013 рік в сумі 34 793.54 грн. та середній заробіток за період з 18 травня 2013 по 11 грудня 2017 в сумі 72 546.72 грн., всього на загальну суму 107 340,26 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько ОСОБА_3 помер, а фактично передчасно загинув внаслідок кримінального злочину у дорожньо -транспортній пригоді. Як спадкоємець першої черги в передбачений законом строк він прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_3 .

Державний нотаріус Миколаївської державної нотаріальної контори Львівської області Недомірко Галина Володимирівна видала йому 25 вересня 2023 року свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема на право вимоги на невиплачену заробітну плату з ТзОВ «Львівські автобусні заводи», заборгованість по невиплаченій заробітній платі за період : січня 2009 року по травень 2013 рік в сумі 34 793.54 грн. та середній заробіток за період : 18.05.2013 по 11.12.2017 в сумі 72 546.72 грн., всього на загальну суму 107 340,26 грн, що належала померлому ОСОБА_3 на підставі рішення Сихівського районного суду м.Львова від 06 лютого 2018 року по справі №464/8128/17.

Оскільки йому було відомо, що відповідно до рішення Сихівського районного суду м. Львова від 06 лютого 2018 року по справі №464/8128/17 до ТзОВ «Львівські автобусні заводи» на користь ОСОБА_3 заборгованості по невиплаченій заробітній платі батько так і нічого не отримав, то 11 жовтня 23р. звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про визнання вимог кредитора ТзОВ «Львівські автобусні заводи» в межах господарської справи про банкрутство боржника. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області його заяву про визнання вимог кредитора залишено без руху та зобов`язано його надати докази процесуального правонаступництва у справі № 464/8128/17.

3 метою надання Господарському суду Дніпропетровської області актуальної довідку ДВС, в його інтересах адвокатом Фис У.М. було здійснено адвокатський запит до Департаменту ДВС МЮ України, та отримано відповіді 09 жовтня 2023 року та 05 грудня 2023року, з яких дізнався, що виконавчий лист виданий Сихівським районним судом м.Львова перебував у Департаменті ДВС МЮ України.

У відповіді від 09 жовтня 2023 року Департаменту ДВС МЮ України зазначено, що виконавчий лист від 06 липня 18 року щодо виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова повернуто стягувачу, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними. Із відповіді Департаменту ДВС МЮ України дізнався, що саме 25 вересня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану. Стягнення коштів за вищезазначеним виконавчим провадженнями не проводилось. Додатково повідомлено, що повторно, на виконання до відділу виконавчий лист виданий Сихівським районним судом міста Львова від 19 березня 2018 року на виконання не надходив. Отже, про повернення виконавчого документу без виконання дізнався лише 09 жовтня 2023 року та 06 грудня 2023 року.

Просив поновити строк пред`явлення виконавчого документу, а саме виконавчого листа виданого Сихівським районним судом м.Львова від 06 лютого 2018 року по справі №464/8128/17 про стягнення з ТзОВ «Львівські автобусні заводи» на користь ОСОБА_3 заборгованість по невиплаченій заробітній платі за період з січня 2009 року по травень 2013 рік в сумі 34 793.54 грн. та середній заробіток за період з 18 травня 2013 по 11 грудня 2017 в сумі 72 546.72 грн., всього на загальну суму 107 340,26 грн. до виконання.

Також просив замінити сторону стягувача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у справі №464/8128/17 за позовом ОСОБА_3 до ТзОВ «Львівські автобусні заводи».

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 08 лютого 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: керуючий санацією: арбітражний керуючий Глеваський Віталій Васильович , ТзОВ «Львівські автобусні заводи», Департамент ДВС МЮ України про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та заміну сторони виконавчого провадження - відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що строк пред`явлення виконавчого документу, а саме виконавчого листа виданого Сихівським районним судом м.Львова у справі №464/8128/17 було перервано у зв`язку із оголенням процедури банкрутства боржника 08 грудня 2020р.

Вказує, що суд першої інстанції не дав належної оцінки та не взяв до уваги того, що 08 грудня 2020 року боржником ТзОВ «Львівській автобусні заводи» оголошено процедуру банкрутства, що є обставиною зовнішнього характеру, за які учасники виконавчого провадження не відповідають.

Вважає в цьому випадку строк повторного пред`явлення починається з моменту усунення цієї заборони, зовнішньої обставини, тобто пред`явлення виконавчого документу до виконання переривається,

Також зазначає, що про повернення виконавчого листа без виконання ОСОБА_1 дізнався лише 09 жовтня 2023 року.

Крім цього стверджує, що оригінал виконавчого листа було отримано заявником ОСОБА_1 в перших числах грудня 2023 року.

Просить ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 08 лютого 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Савки Т.В., перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 06 лютого 2018 року по справі №464/8128/17 було стягнуто з ТзОВ «Львівські автобусні заводи» на користь ОСОБА_3 заборгованість по невиплаченій заробітній платі за період з січня 2009 року по травень 2013 рік в сумі 34 793.54 грн. та середній заробіток за період з 18 травня 2013 по 11 грудня 2017 в сумі 72 546.72 грн., всього на загальну суму 107 340,26 грн.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Миколаївської державної нотаріальної контори Львівської області Недомірко Г.В. від 25 вересня 2023 на право вимоги ОСОБА_1 на невиплачену заробітну плату з ТзОВ «Львівські автобусні заводи», заборгованість по невиплаченій заробітній платі за період : січня 2009 року по травень 2013 рік в сумі 34 793.54 грн. та середній заробіток за період : 18 травня 2013 по 11 грудня 2017 в сумі 72 546.72 грн., всього на загальну суму 107 340,26 грн, що належала померлому ОСОБА_3 на підставі рішення Сихівського районного суду м.Львова від 06 лютого 2018 року по справі №464/8128/17.

Відмовляючи в задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з тих обставин, що заявником ОСОБА_1 не подано до суду доказів поважності пропуску пред`явлення виконавчого листа до виконання, та неможливості пред`явлення такого вчасно до виконання з об`єктивних причин та обставини, які були об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення даної процесуальної дії у межах законодавчо визначеного строку для пред`явлення таких до виконання, а також приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що розгляд цивільної справи № 464/8128/17 закінчено ухваленням рішення, яке набрало законної сили, при цьому, положеннями чинного ЦПК України, а саме - ст. 442 ЦПК України, передбачена заміна стягувача лише у виконавчому провадженні та у виконавчому листі, однак не у цивільній справі.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних обставин.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з пунктом 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, але не стадією судового розгляду.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу (ч.1 ст. 55 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зістаттею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові Верховного Суду від 27.01.2021 справа № 569/1799/19 зазначено, що процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи, яка була в процесі стороною або третьою особою, до іншої особи у зв`язку з переходом до неї суб`єктивних матеріальних прав. Можливість процесуального правонаступництва визначається можливістю правонаступництва в матеріальному праві. При цьому в матеріальному праві виділяють універсальне та сингулярне правонаступництво. Універсальне правонаступництво має місце в тих випадках, коли перехід прав та обов`язків однієї юридичної особи до іншої відбувається в результаті реорганізації, а поміж фізичними особами - в порядку спадкування. Сингулярне правонаступництво має місце, коли сторона перепоступається правом вимоги, чи здійснює переведення боргу, або приймає борг іншої особи на себе. Розподіл матеріального правонаступництва на універсальне та сингулярне пов`язаний з об`єктом прав та обов`язків, що переходять до правонаступника. І хоча матеріальне правонаступництво може бути універсальним чи сингулярним, процесуальне правонаступництво, хоча і є необхідним наслідком правонаступництва в матеріальному праві, завжди універсальне: в рамках процесу правонаступник в усіх випадках цілком замінює правопопередника і користується комплексом процесуальних прав та обов`язків сторони чи третьої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч.5 ст.442 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Аналіз змісту заяви ОСОБА_1 свідчить, що заявник просить замінити саме стягувача з посиланням на положення статті 442 ЦПК України, що не суперечить чинному процесуальному законодавству.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі №2-7763/10 (провадження №14-197цс21) зроблено висновок про те, що: «наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин».

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом статтей 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто, від спадкодавця до спадкоємців переходять як права, так і обов`язки.

Таким чином, у разі смерті фізичної особи, яка є стягувачем у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, права померлої особи переходять до іншої особи - її спадкоємця. Тобто відбувається заміна стягувача у зобов`язанні. Відтак, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до частини 5 статті 15 Закону України Про виконавче провадження, у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутись до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії , вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при вирішенні цього питання повинен дослідити по суті обставини правонаступництва та не може обмежитися встановленням формальних умов застосування відповідного припису.

Колегією суддів встановлено, що за життя ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 06 лютого 2018 року по справі №464/8128/17 було присуджено до стягнення з ТзОВ «Львівські автобусні заводи» заборгованість по невиплаченій заробітній платі за період з січня 2009 року по травень 2013 рік в сумі 34 793.54 грн. та середній заробіток за період з 18 травня 2013 по 11 грудня 2017 в сумі 72 546.72 грн., всього на загальну суму 107 340,26 грн.

ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину.

Враховуючи, що відповідно до ч. 3 ст. 1230 ЦК України, присуджена судом заборгованість по невиплаченій заробітній платі входить до складу спадщини про наявність правових підстав для задоволення заяви та заміни стягувача на РНОКПП НОМЕР_1 , у справі №464/8128/17 за позовом ОСОБА_3 до ТзОВ «Львівські автобусні заводи».

За вказаних обставин, колегія дійшла висновку, що ОСОБА_1 , як правонаступник (спадкоємець) померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до ТзОВ «Львівські автобусні заводи», а відтак, вимоги заявника про заміну стягувача є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно ч. 6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Отже, єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду ( пункт 43).

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що він прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_3 та лише 25 вересня 2023 року Державний нотаріус Миколаївської державної нотаріальної контори Львівської області Недомірко Галина Володимирівна видала йому свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема на право вимоги на невиплачену заборгованість з ТзОВ «Львівські автобусні заводи», на що суд першої інстанції не звернув увагу.

Окрім цього, суд першої інстанції не взяв до уваги, те що з відповідей Департаменту ДВС МЮ України на адвокатський запит від 09 жовтня 2023 року та 05 грудня 2023року, заявник дізнався, що виконавчий лист від 06 липня 18 року щодо виконання рішення Сихівського районного суду м.Львова повернуто стягувачу, оскільки у боржника відсутне майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавчем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними, а також той факт, що оригінал виконавчого листа був отриманий заявником в грудні 2023 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі №1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» (Жовнер проти України, рішення ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, про те, що заявником не подано до суду доказів поважності пропуску пред`явлення виконавчого листа до виконання, та вважає, що є підстави для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та заміну сторони виконавчого провадження.

У відповідності до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За положеннями частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З врахуванням наведеного, оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.260, 263 ЦПК України, вона постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, тому відповідно до вимог статті 376 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення вимог заяви.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 08 лютого 2024 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: керуючий санацією: арбітражний керуючий Глеваський Віталій Васильович , ТзОВ «Львівські автобусні заводи», Департамент ДВС МЮ України про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк пред`явлення виконавчого документу, а саме виконавчого листа виданого Сихівським районним судом м.Львова від 06 лютого 2018 року по справі №464/8128/17 про стягнення з ТзОВ «Львівські автобусні заводи» на користь ОСОБА_3 заборгованість по невиплаченій заробітній платі за період з січня 2009 року по травень 2013 рік в сумі 34 793.54 грн. та середній заробіток за період з 18 травня 2013 по 11 грудня 2017 в сумі 72 546.72 грн., всього на загальну суму 107 340,26 грн. до виконання.

Замінити сторону стягувача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у справі №464/8128/17 за позовом ОСОБА_3 до ТзОВ «Львівські автобусні заводи».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 28 червня 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.