Справа № 703/2398/24
УХВАЛА

про залишення додаткових пояснень без розгляду, відмову у задоволенні клопотань про витребування доказів та залучення до матеріалів справи запитів та відповідей

01 липня 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Ігнатенко Т.В.

розглянувши матеріали цивільної справи за позовном ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до АТ «Оператор ГРС «Черкасигаз» про порушення прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2024 року на адресу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області через підсистему «Електронний суд» надійшов вищевказаний позов ОСОБА_1 , в якій остання просить суд:

1. Визнати порушеннями права позивача, як споживача за п.1, 2 ч.1 ст.4, ч.2 ст.19, ч.4 ст.19, п.4 ч.5 ст.19, п.2, 4, 5, 7, 8 ч.1 ст.21 Закону «Про захист прав споживачів» та положень Цивільного законодавства України щодо укладення договору розподілу природного газу та використання персональних даних позивача без його дозволу;

2. Визнати незаконним використання Оператором ГРС персональних даних позивача без його дозволу на обробку у «заяві-приєднання» та в «акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін»;

3. Визнати Типовий договір розподілу природного газу, таким, що не укладений між позивачем та Оператором ГРС за відсутності підписаної позивачем «заяви-приєднання» та «акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін»;

4. Визнати чинним, укладений між позивачем та Оператором ГРС 30 червня 2014 року №878.55/14 Типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання, затверджений Постановою КМУ від 05 липня 2006 року №938;

5. Визнати, що тариф на розподіл природного газу встановлений НКРЕКП для Оператора ГРС актом індивідуальної дії не є тарифом для населення (споживачів) та позивача;

6. Визнати, що в Оператора ГРС не немає державної частки в статутному капіталі, а тому він протизаконно використовує місцеві (локальні) трубопроводи та не має права використовувати газорозподільні системи, власником яких є держава та місцева територіальна громада (жителі платники податків), про що зазначено в абз.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про ринок природного газу», що відповідає ч.2 ст.22 ГК України;

7. Визнати дії Оператора ГРС щодо нарахування позивачу плати за не підписаним Типовим договором розподілу природного газу, затвердженого рішенням НКРЕКП у формі постанови від 30 вересня 2015 року №2498 незаконним;

8. Зобов`язати Оператора ГРС перерахувати позивачу плату за розподіл природного газу згідно умов чинного Типового договору про надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМУ від 05 липня 2006 року №938, укладеного 30 червня 2014 року №878.55/14.

Ухвалою судді від 20 травня 2024 року вирішено у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до АТ «Оператор ГРС «Черкасигаз» про порушення прав споживача, у частині заявлених вимог: визнати, що тариф на розподіл природного газу встановлений НКРЕКП для Оператора ГРС актом індивідуальної дії не є тарифом для населення (споживачів) та позивача; визнати, що в Оператора ГРС не немає державної частки в статутному капіталі, а тому він протизаконно використовує місцеві (локальні) трубопроводи та не має права використовувати газорозподільні системи, власником яких є держава та місцева територіальна громада (жителі платники податків), про що зазначено в абз.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про ринок природного газу», що відповідає ч.2 ст.22 ГК України, - відмовити на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.

20 травня 2024 року ухвалою судді відкрито провадження у цивільній справі за вищевказаним позовом у частині інших позовних вимог та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

05 червня 2024 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» надійша уточнена позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до АТ «Оператор ГРС «Черкасигаз» про захист прав споживачів, в якій позивач ставить на вирішення суду наступні вимоги:

1. Визнати порушеними права позивача, як споживача, Оператором ГРС/відповідачем, введення позивача в оману та агресивної практики (ст.19), порушено свободу волевиявлення споживача, порушено прицип рівності сторін договору, ціну послуги визначено неналежним чином, не надано документи, які підтверджують укладення Типового договору розподілу природного газу (п.2, 4, 7, 8 ч.1 ст.21 Закону «Про захист прав споживачів») та розірвання Типового договору про надання населенню послуг з газопостачання, затв. Постановою КМУ від 05 липня 2006 року №938, укладеного 30 червня 2014 року за №878.55/14, також порушення положень Цивільного законодавства України щодо волевиявлення позивача при укладенні договору, бажання замовити послугу у підприємця та надання згоди укласти такий договір, які фактично не були надані позивачем Оператору ГРС;

2. Визнати незаконним використання Оператором ГРС/відповідачем персональних даних позивача без його дозволу на обробку без підписання «заяви-приєднання», а саме: ЕІС-код, назва та опис об`єкта, адреса об`єкта, параметри лічильника газу, група споживання, перелік газових приладів, опалювальна площа, м.кв., кількість зареєстрованих осіб, планові об`єми споживання газу у розрізі календарних місяців, погоджувальний підпис іншого власника (співвласника) об`єкта, який уповноважує його на укладення договору або без підписання «акту розмежування балансової належності, та експлуатаційної відповідальності сторін», який містить в собі додаткові дані об`єкта позивача;

3. Визнати Типовий договір розподілу природного газу, затверджений рішенням НКРЕКП у формі постанови від 30 вересня 2015 року №2498, таким, що не укладений між позивачем та Оператором ГРС/відповідачем за відсутності підписаної позивачем «заяви-приєднання», «акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін», відсутності законно встановленого тарифу саме для «побутових споживачів» та використання Оператором ГРС/відповідачем персональних даних позивача без його дозволу;

4. Визнати чинним, укладений між позивачем та Оператором ГРС/відповідачем Типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання, затверджений Постановою КМУ від 05 липня 2006 року №938, укладений 30 червня 2014 року за №878.55/14 та зобов`язати Оператора ГРС виконувати надавати послуги позивачу відповідно цього договору;

5. Визнати, що Оператор ГРС/Відповідач (монополіст) немає повноважень встановлювати тариф для «побутових споживачів» - позивача, а тариф на розподіл природного газу встановлений рішенням (індивідувальним актом) НКРЕКП для Оператора ГРС та не є законно встановленим тарифом для населення (побутових споживачів) та позивача.

6. Зобов`язати Оператора ГРС здійснити перерахунок позивачу плати за послуги згідно з умовами чинного укладеного 30 червня 2014 року за №878.55/14 Типового договору про надання населенню послуг з газопостачання, затверджений Постановою КМУ від 05 липня 2006 року №938, та повернути позивачу платежі, нараховані на підставі Типового договору розподілу природного газу, затвердженого рішенням НКРЕКП у формі постанови від 30 вересня 2015 року №2498, який не укладений між сторонами.

Ухвалою судді від 10 червня 2024 року відмовлено у прийнятті до розгляду уточненої позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до АТ «Оператор ГРС «Черкасигаз» про захист прав споживачів у частині заявленої вимоги «визнати, що Оператор ГРС/Відповідач (монополіст) немає повноважень встановлювати тариф для «побутових споживачів» - позивача, а тариф на розподіл природного газу встановлений рішенням (індивідувальним актом) НКРЕКП для Оператора ГРС та не є законно встановленим тарифом для населення (побутових споживачів) та позивача».

Ухвалою суду від 10 червня 2024 року прийнято уточнену позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до АТ «Оператор ГРС «Черкасигаз» про порушення прав споживача, яку суддя розцінює як зміну предмету позову, до розгляду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до АТ «Оператор ГРС «Черкасигаз» про порушення прав споживача, вирішено розгляд цивільної справи здійснювати з врахуванням уточнених позовних вимог у частині, які прийняті до розгляду, у звязку з чим відповідачу встановлено строк для подання відзиву на уточнену позовну заяву.

25 червня 2024 року через підсистему «Електронний суд» на адресу суду надійшли додаткові пояснення ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , в яких останній просить: залучити до матеріалів справи додаткові пояснення; визнати Типовий договір розподілу природного газу, затв. Рішенням НКРЕКП у формі постанови від 30 вересня 2015 року №2498 таким, що фактично не укладений; визнати дійсним Типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання, затв. Постановою КМУ від 05 липня 2006 року №938 укладений між ОСОБА_1 та Оператором ГРС укладеного 30 червня 2014 року №878.55/14.

Додатками до вказаного додаткового пояснення є: клопотання про витребування доказів; клопотання про долучення до матеріалів справи запитів до ЕКРЕКП та відповідей НКРЕКП; запити до НКРЕКП; відповіді на запити до НКРЕКП; «завдання звіт контролера СМ 55 по переврці показань лічильників за 02.2024»; паспорт ОСОБА_3 з підписом.

У клопотанні про витребування доказів, яке є додатком до вищевказаного додаткового пояснення, позивач ОСОБА_1 просить суд витребувати у АТ «Черкасигаз»: 1. Договір розподілу природного газу, укладений між ним та позивачем; 2. Заяву-приєднання до договору розподілу природного газу, підписану позивачем, що є додатком 1 до Типового договору розподілу природного газу (пункт 1.3 розділу І); 3. Інформаційний лист до позивача, що є додатком 3 до Типового договору розподілу природного газу (пункт 1.3 розділу І); 4. Докази сплати позивачем рахунків АТ «Черкасигаз»; 5. Докази надання Законом або Кабінетом Міністрів України повноважень центральному органу виконавчої влади або Оператору ГРС на встановлення тарифу саме для населення або «побутових споживачів» (ЗУ «Про ринок природного газу») та для індивідуальних чи колективних споживачів (ЗУ про ЖКП); 6. Законодавчо надані повноваження АТ «Черкасигаз» встановлювати тариф на розподіл природного газу для побутових, індивідуальних, колективних споживачів; 7. Укладений з позивачем «Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін», який відповідно до п.12.7 договору розподілу природного газу є невід`ємною частиною цього договору; 8. Витяг з ЄДРПОУ з відомостями ліцензії та дозволи, отримані суб`єктом господарської діяльності відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та відповідно до Постанови КМУ від 30 січня 2019 року №47 «Про затвердження Порядку внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про документи дозвільного характеру» відповідно Законів Українги «Про дозвільну систему у сері господарської діяльності» та п.45 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», якою встановлено порядку внесення відомостей про ліцензії в електронній формі, отримані суб`єктом господарської діяльності; 9. Документ, на підставі якого, коли та ким було створено особистий рахунок на особисті персональні дані позивача, в т.ч. дозвіл позивача на використання персональних даних саме АТ «Черкасигаз»; 10. Витяг з «Реєстру (переліку) суб`єктів господарювання в державному секторі економіки (державних підприємств, їх об`єднань, дочірніх підприємств та громадських товариств, державна частка у статутному капіталі яких перевищує 50 відсотків) з інформацією про суб`єкти управління», що АТ «Черкасигаз» є суб`єктом господарювання в державному секторі економіки; 11. Докази щодо права здійснювати господарську діяльність АТ «Черкасигаз» у державному секторі економіки з розподілу природного газу державними газорозподільними системами, а також місцевими (локальними) трубопроводами відповідно КВЕД 35.22, а також акти введення в експлуатацію державної газорозподільної системи та місцевих (локальних) газопроводів в межах населеного пункту/територіальної громади «споживача», який укладається згідно з вимогами ДБН В.2.5-20-2001 «Газопостачання» та для перебування газопроводів на законних підставах у власності чи користуванні (?) ліцензіата для ведення господарської діяльності в державному секторі економіки, а також акт про право власності або на користування місцевими (локальними) газопроводами за місцем розташування будинку позивача; 12. Докази відповідності формам ДСТУ 4163:2020 та Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» таких папірців як «Фінансовий стан», «Розрахунок заборгованості», «Довідка», «Рахунок» та інші, які мають ідентифікувати назву підприємства, зміст господарської операції, та бути підписаними виконавцем та керівником підприємства та скріплені печаткою підприємства, як цього вимагає законодавство України, а саме Закон «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення «Про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку», затверджене наказом Міністерства фінансів України №88 від 24 травня 1995 року та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704, Національний стандарт України «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163:2020», затверджений наказом ДП «УкрНДНЦ» від 01 липня 2020 року №144. Залучити перелічені вище витребувані докази до матеріалів справи.

Крім того, у клопотанні про долучення дло матеріалів справи запитів до НКРЕКП та відповідей НКРЕП, яке є додатком до вищевказаного додаткового пояснення, позивач ОСОБА_1 просить суд далучити до матеріалв справи це клопотання. Додаками до нього є: запити до НКРЕКП; відповіді НКРЕКП.

Суддя, вирішуючи питання щодо можливості прийняття додаткових пояснень позивача та приєднання їх до матеріалів справи, а також питання щодо можливості задоволення клопотань позивача про витребування доказів та долучення до матеріалів справи запитів та відповідей, приходить до наступного висновку.

Так, суддя звертає увагу, що ухвалою суду, якою відкрито провадження у даній цивільній справі за вищевказаним позовом ОСОБА_1 , вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні передбачені ст.278 ЦПК України.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.278 ЦПК України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.5 ст.174 ЦПК України, суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне.

Однак, як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 до суду з клопотанням про надання стороні позивача дозволу на подання додаткових пояснень, не зверталися та судом відповідний довзіл не надавався.

Натомість, з огляду на зміст викладених у додаткових поясненнях сторони позивача обставин, суддя приходить до висновку, що такі додаткові пояснення за своєю суттю є відповіддю позивача на відзив відповідача на позовну заяву, оскільки позивач у цих додаткових поясненнях заперечує обставини, які були викладені у відзиві відповідача на позовну заяву.

Суддя звертає увагу, що позивачу ОСОБА_1 судом встановлено строк для подання до суду відповіді на відзви відповідача на позовну заяву, а саме п`ять днів з дня отримання відзиву.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відзив відповідача на позовну заяву надійшов на адресу суду через підсистему «Електронний суд» 05 червня 2024 року, та до даного відзиву додано квитанції від 04 червня 2024 року про його доставку до зареєстрованого Електронного кабінту користувача ЕСІТС, тобто позивачу та його представнику.

Таким чином, строк, який встановлений судом стороні позивача, на подання до суду відповіді на відзив відповідача на позовну заяву, закінчився 10 червня 2024 року, натомість вищевказані додаткові пояснення сторони позивача, які за своєю суттю є відповіддю на відзив, надійшли до суду 25 червня 2024 року, тобто після закінчення строку встановленого судом для його подання.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З врахуванням вищевикладеного, додаткові пояснення сторони позивача, які є фактичною відповіддю на відзив відповідача на позовну заяву, підлягають залишенню без розгляду, а клопотання сторони позивача про їх залучення до матеріалів справи задоволенню не підлягає.

Також, згідно ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ч.2 ст.83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно ч.4 ст.83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Суд звертає уваги, що у позовній заяві ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , не зазначено про докази, які не можуть бути подані разом з позовною заявою, та сторона позивача письмово не повідомляла суд про неможливість подання доказів у встановлений ч.2 ст.83 ЦПК України, строк.

Сам по собі факт приєднання до позовної заяви ОСОБА_1 запитів до відповідача АТ «Черкасигаз», не є виконанням позивачем вимог ч.4 ст.83 та п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України.

При цьому, запити, які додані до клопотання позивача про долучення до матеріалів справи запитів до НКРЕКП та відповідей НКРЕКП, містять дати їх складання позивачем як до подачі ОСОБА_1 до суду позовної заяви, так і після, а відповіді НКРЕКП містять дати їх складання виключно до подання позовної заяви.

Згідно ч.8 ст.83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Жодного обгунтування неможливості подання доданих до клопотання про долучення до матеріалів справи запитів до НКРЕКП та відповідей НКРЕКП, доказів у встановлений законом строк, позивачем та її представником не наведено.

За вказаних обставин, у задоволенні клопотання позивача про долучення до матеріалів справи запитів до НКРЕКП та відповідей НКРЕКП, слід відмовити.

Також, відповідно до ч.3 ст.177 ЦПК України, у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Згідно ч.1 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч.2 ст.84 ЦПК України, у клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

У клопотанні сторони позивача про витребування доказів жодним чином не обґрунтовано неможливість подання такого клопотання у строк, встановлений ч.2 ст.83 ЦПК України, тобто одночасно з поданням до суду позовної заявої, а так само не наведено обставин, які можуть підтвердити зазначені у клопотанні докази та вказують на перебування таких доказів саме у відповідача.

Сам по собі факт зазначення у вказаному клопотанні загальної фрази про те, що витребувана інформація та відомості є доказами позивача, що АТ «Черкасигаз» порушує його права споживача та нав`язує умови договору, який не укладався між сторонами за певних фактів, з огляду зміст підстав та предмету позову, а також значної кількості доказів, які сторона позивача просить суд витребувати, без конкретизації обставини та факту, які може підтвердити кожний окремий доказ або їх сукупність, є неналежним виконанням стороною позивача вимог ч.2 ст.84 ЦПК України.

За вказаних обставин, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання сторони позивача про витребування доказів.

Керуючись ст.12, 81, 83, 84, 126, 174, 175, 177, 258, 260, 261, 278 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Додаткові пояснення позивача ОСОБА_1 від 25 червня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до АТ «Оператор ГРС «Черкасигаз» про порушення прав споживача, які суд розцінює як відповідь на відзив відповідача на позовну заяву, - залишити без розгляду.

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про залучення додаткових пояснень до матеріалів цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до АТ «Оператор ГРС «Черкасигаз» про порушення прав споживача, які суд розцінює як відповідь на відзив відповідача на позовну заяву, - відмовити.

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів відмовити.

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи запитів до НКРЕКП та відповідей НКРЕКП відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий Т.В. Ігнатенко