Апеляційне провадження №22-ц/824/7304/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 грудня 2023 року у справі за позовом керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва, в інтересах держави в особі: Київської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6 , служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про скасування державної реєстрації та визнання недійсними договорів,

В С Т А Н О В И В:

Перший заступник керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6 , служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про скасування державної реєстрації та визнання недійсними договорів.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням Київської міської ради від 27.12.2001 року № 208/1642 «Про формування комунальної власності територіальних громад районів м. Києва» затверджено перелік об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Києва та об`єктів, які передаються до сфери управління виконавчих органів районних у м. Києві рад. Вказаним рішенням Київради житловий будинок загальною площею 8 852,92 кв. м на АДРЕСА_1 включено до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади Дніпровського району м. Києва (пункт 225 додатку № 5 до вказаного рішення КМР). Відповідно до рішення Київської міської ради від 09.09.2010 року № 7/4819 «Про питання організації управління районами в м. Києві», у зв`язку з припиненням Дніпровської районної у м. Києві ради правонаступником права об`єктів комунальної власності територіальної громади Дніпровського району м. Києва є Київська міська рада. У подальшому рішенням Київської міської ради від 02.12.2010 року № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» затверджено переліки об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Києва. Вказаним рішенням житловий будинок на АДРЕСА_1 включено до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади Дніпровського району м. Києва (пункт 17 додатку № 4 до вказаного рішення КМР). Водночас, згідно з розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.02.2015 №61 «Про організаційно-правові заходи, пов`язані з виконанням рішення Київради від 09.10.2014 №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва», будинок на АДРЕСА_1 передано на баланс та обслуговування в КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва». Поряд із цим встановлено, що 06.11.1975 року Виконавчим комітетом Київської міської ради видно ордер №Г 16893 на житлове приміщення (квартиру АДРЕСА_2 ) ОСОБА_7 та членам його сім`ї - дружині ОСОБА_8 , дочці ОСОБА_9 та сину ОСОБА_10 . В подальшому, 19.03.2003 року розпорядженням Дніпровської районної державної адміністрації м. Києва № 252 змінено договір найму на вказану трикімнатну квартиру, та укладено його з ОСОБА_11 складом сім`ї із чотирьох осіб, у зв`язку зі смертю квартиронаймача ОСОБА_7 . Згідно з інформацією Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві від 08.06.2021 року, ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зазначеній квартирі залишилися проживати її син ОСОБА_4 , який з 22.09.1988 року зареєстрований в спірній квартирі, разом із дружиною ОСОБА_12 та малолітнім сином ОСОБА_6 .. Також, 12.03.2020 року за згодою ОСОБА_4 , в спірній квартирі зареєстровано його малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В подальшому, 03.06.2020 року ОСОБА_5 , яка діє в інтересах малолітнього сина, звернулась до органу приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, щодо приватизації квартири АДРЕСА_2 , право користування якою має її син. На вищезазначене звернення ОСОБА_5 отримала відповідь Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 11.06.2020 року про відмову щодо приватизації спірної квартири в зв`язку з тим, що квартира перебуває у приватній власності та на підставі договору купівлі- продажу від 31.08.2018 року належить ОСОБА_1 . Разом з цим, у вищевказаній відповіді зазначено, що первинну реєстрацію права власності на спірну квартиру здійснено в 2018 році за ОСОБА_2 , де підставою внесення запису для державної реєстрації стало свідоцтво про право власності без номеру, видане 19.09.2001 року, видавник: Відділ приватизації державного житлового фонду Дніпровської районної адміністрації м. Києва. Однак, згідно відповіді Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, 19.09.2001 свідоцтво про право власності на житло ОСОБА_2 , а також іншим особам органом приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації не видавалась. Разом з тим, згідно інформації Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 31.12.2020 року, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово- комунального господарства України від 16.12.2009 №396, Орган приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації не здійснював оформлення документів на приватизацію квартири АДРЕСА_2 . Свідоцтво про право власності на вищезазначену квартиру не видавалось. Враховуючи викладене, квартира АДРЕСА_2 перейшла у приватну власність без згоди її дійсного власника, а саме територіальної громади міста Києва. Так, згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право власності, без номеру, від 19.09.2001 року, видавник: Відділ приватизації державного житлового фонду Дніпровської районної адміністрації м. Києва, державним реєстратором Чорномазовим О.В., Київської філії Комунального підприємства «Центр реєстрації» Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області, 04.07.2018 року здійснено реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 (номер запису про право власності: 26893448, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000). У подальшому 05.07.2018 року між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири що за адресою: АДРЕСА_3 . В пункті 1.3 договору зазначено, що право власності на спірну квартиру за продавцем підтверджується записом в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 04.07.2018. Номер запису про право власності: 26893448, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000. Зазначений договір купівлі-продажу квартири посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. та зареєстровано в реєстрі за № 500. Державну реєстрацію права власності на спірне майно за ОСОБА_3 проведено державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 05.07.2018, номер запису про право власності: 26916943. Надалі, 31.08.2018 року між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 . В даному договорі зазначено, що право власності на вищевказану квартиру за продавцем підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.07.2018 року. Зазначений договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. та зареєстровано в реєстрі за № 557. Державну реєстрацію права власності на спірне майно за ОСОБА_1 проведено державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 31.08.2018, номер запису про право власності: 27727468.Разом з цим, первинна реєстрація права власності на спірний об`єкт нерухомого майна від 04.07.2018 року суперечать вимогам законодавства, а також інтересам держави і суспільства, порушують публічний порядок, а тому вони підлягають скасуванню. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 19.09.2001 року, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Дніпровської районної адміністрації м. Києва. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 19.09.2001. Так, згідно свідоцтва про право власності на житло, без номера від 19.09.2001, відділ приватизації державного житлового фонду Дніпровської районної адміністрації м. Києва посвідчує, що квартира яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , на праві приватної власності належить ОСОБА_2 . Водночас, відповідно до інформації Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 31.12.2020 року та від 19.02.2021 року, оформлення та видача свідоцтва про право власності на квартиру що за адреою: АДРЕСА_3 не видавалась. З урахуванням викладеного, свідоцтво про право власності від 19.09.2001 року видано без визначеної законом підстави, а тому вищевказане свідоцтво є нікчемним документом та не є підставою для виникнення у ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_3 .

У зв`язку з викладеним, просив суд:

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42797986 від 31.08.2018, відповідно до якого державним реєстратором, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, серія та номер: 557 від 31.08.2018, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_13 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. щодо квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 41925541 від 05.07.2018, відповідно до якого державним реєстратором, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про право власності ОСОБА_3 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, серія та номер: 500 від 05.07.2018 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. щодо квартири за адресрою: АДРЕСА_3 .

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 41900107 від 04.07.2018, відповідно до якого державним реєстратором Чорномазовим Олександром Васильовичем, Київської філії Комунального підприємства «Центр реєстрації» Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

витребувати від ОСОБА_1 квартиру за адресою: АДРЕСА_3 на користь територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року позов керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва, в інтересах держави в особі: Київської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6 , служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про скасування державної реєстрації та визнання недійсними договорів задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, 23 січня 2024 року відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову .

05 березня 2024 року до Київського апеляційного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

В судове засідання 13.06.2024 року до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та треті особи не з`явились, про розгляд справи належним чином не повідомлялись, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надали.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 06.11.1975 Виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів працюючих було видано ордер № Г16893 ОСОБА_7 на сім`ю, яка складається з чотирьох осіб на квартиру АДРЕСА_2 .

Рішенням Київської міської ради від 27.12.2001 № 208/1642 «Про формування комунальної власності територіальних громад районів», жилий будинок АДРЕСА_4 затверджено перелік об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Києва.

Згідно витягу з розпорядження № 252 від 19.03.2003 «Про зміну договору найму жилих приміщень», дозволено ЖРЕО № 403 змінити договір найму на трикімнатну квартиру АДРЕСА_5 , та укласти його з гр. ОСОБА_11 , складом сім`ї із чотирьох осіб, у зв`язку зі смертю квартиронаймача ОСОБА_7 . При цьому 04.11.2017 було складено актовий запис про смерть 03.11.2014 ОСОБА_11 , що підтверджується листом Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 1262/21.6-09 від 08.06.2021.

Рішенням Київської міської ради від 09.09.2010 № 7/4819 «Про питання організації управління районами в м. Києві» у зв`язку з припиненням Дніпровської районної у м. Києві ради правонаступником права об`єктів комунальної власності територіальної громади Дніпровського району м. Києва є Київська міська рада.

Рішенням Київської міської ради від 02.12.2010 № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва», затверджено перелік об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Києва, до якого віднесено житловий будинок АДРЕСА_4 .

Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.02.2015 № 61, закріплено з 16.02.2015 на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» об`єкти житлового і нежитлового фонду територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Дніпровської районної в місті державної адміністрації, та елементи зовнішнього благоустрою згідно з додатками 1, 2, 3, до якого віднесено: житлові приміщення у житловому будинку АДРЕСА_4 .

Рішенням Київської міської ради від 27.02.2020 № 142/8312 «Про перейменування вулиці у Дніпровському районі міста Києва», перейменовано АДРЕСА_1 .

28.12.2007 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 3100 Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_6 , батьками якого записані ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві.

03.06.2020 ОСОБА_5 в інтересах свого сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулась до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації щодо приватизації квартири АДРЕСА_2 .

Листом Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 11.06.2020 № 103-103/Г-572-4259, повідомлено ОСОБА_5 про те, що станом на 09.06.2020, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, Орган приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації не здійснював оформлення документів на приватизацію квартири АДРЕСА_2 . Свідоцтво про право власності на зазначену квартиру не видавалось. Разом з тим, повідомлено, що згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_2 знаходиться в приватній власності.

21.12.2020 ОСОБА_5 в інтересах свого сина звернулась до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою та просила з метою захисту майнових прав дитини та збереження комунального майна територіальної громади міста Києва, переданого в управління Дніпровської РДА, звернутись до органів прокуратури з відповідним листом.

31.12.2020 Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією було направлено лист для з`ясування обставин кримінального правопорушення, що проявилось у незаконному заволодінні майном комунальної власності територіальної громади міста Києва, а саме: квартирою АДРЕСА_2 .

Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих/знятих з реєстрації осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 за період з 30.01.2017 по 24.12.2020, зареєстрованими значаться: ОСОБА_8 (01.09.2017 знята з реєстрації), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до листа Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 19.02.2021 № 103/1412/43/2, станом на 18.02.2021 згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положенням про порядок передачі квартир і будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, Орган приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації не здійснював оформлення документів на приватизацію квартири АДРЕСА_2 . Свідоцтво про право власності на зазначену квартиру ОСОБА_2 не видавалось. При цьому, 03.06.2020 № 103/Г-572 через Відділ звернення громадян до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації поступило звернення від ОСОБА_5 щодо приватизації квартири та надання роз`яснення щодо переліку документів, які необхідні для приватизації квартири адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до листа Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 25.06.2021 № 103/5167/43/2, що згідно із журналом реєстраційних записів приватизації державного житлового фонду 19.09.2001 свідоцтва про право власності на житло гр. ОСОБА_2 , а також іншим особам, органом приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації не видавалось. Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 за № 109/17404, орган приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації не здійснював оформлення документів на приватизацію квартири АДРЕСА_2 . Свідоцтво про право власності на зазначену квартиру не видавалось.

Судом також встановлено, що 05.07.2018 між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири, за яким продавець передає /(продає) майно, а саме квартиру у власність покупця, а покупець приймає (купує) майно і сплачує за нього обговорену грошову суму, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Бригідою В.О. та зареєстрований в реєстрі за № 500.

Згідно п. 1.2., 1.3. Договору купівлі-продажу квартири від 05.07.2018, за даним договором відчужується квартира АДРЕСА_2 . Загальна площа цієї квартири становить 66 кв.м., житлова площа 41,9 кв.м. Право власності на зазначену квартиру, що відчужується, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за продавцем 04.07.2018 державним реєстратором Чорномазовим О.В., Київської філії Комунального підприємства «Центр реєстрації» Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області, м. Київ, номер запису про право власності: 26893448, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, індексний номер витягу: 129722597.

Заявами, які посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Бригідою В.О., від 05.07.2018 ОСОБА_2 ствердив, що у відчужуваній квартирі АДРЕСА_2 ніхто не зареєстрований та не проживає, а квартира є його особистою приватною власністю.

Як убачається із свідоцтва про право власності на житло від 19.09.2001, Відділ приватизації державного житлового фонду Дніпровської районної адміністрації м. Києва посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 дійсно належить на праві приватної власності гр. ОСОБА_2 . Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири становить 66 кв.м. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 19.09.2001 № 1249.

31.08.2018 між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири, за яким продавець передає /(продає) майно, а саме квартиру у власність покупця, а покупець приймає (купує) майно і сплачує за нього обговорену грошову суму, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Бригідою В.О. та зареєстрований в реєстрі за № 557.

Згідно п. 1.2., 1.3. Договору купівлі-продажу квартири від 05.07.2018, за даним договором відчужується квартира АДРЕСА_2 . Загальна площа цієї квартири становить 66 кв.м., житлова площа 41,9 кв.м. Право власності на зазначену квартиру, що відчужується, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за продавцем 05.07.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., номер запису про право власності: 26916943, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.07.2018 індексний номер витягу: 129904951

Заявами, які посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Бригідою В.О., від 31.08.2018 ОСОБА_3 ствердив, що у відчужуваній квартирі АДРЕСА_2 ніхто не зареєстрований і не проживає, а квартира є його особистою приватною власністю.

Згідно витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_6 станом на 31.08.2018, зареєстрований з 22.09.1988 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до Інформації № 264207733 від 02.07.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, яким є квартира АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, 04.07.2018 16:26:43 державним реєстратором Чорномазовим О.В., Київська філія Комунального підприємства «Центр реєстрації» Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області, м. Київ, внесено запис про право власності: 26893448, на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: б/н, виданий 19.09.2001, видавник: Відділ приватизації державного житлового фонду Дніпровської районної адміністрації м. Києва, за яким право приватної власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 . У подальшому, 05.07.2018 20:21:51 приватним нотаріусом Бригіда В.О., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, внесено запис про право власності: 26916943, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 500, виданий 05.07.2018, видавник: Бригіда В.О. приватний нотаріус Київський міський нотаріальний округ, за яким право приватної власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 . У подальшому, 31.08.2018 21:49:20 приватним нотаріусом Бригіда В.О., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, внесено запис про право власності: 27727468, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 557, виданий 31.08.2018, видавник: Бригіда В.О. приватний нотаріус Київський міський нотаріальний округ, за яким право приватної власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог, встановлення фактів і відповідних їм правовідносин, належності та допустимості доказів на підтвердження наявності підстав для задоволення позову.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із вищевказаним висновком суду першої інстанції.

По своїй суті позиція апелянта, висловлена в апеляційній скарзі, в переважній більшості співпадає з доводами та обґрунтуваннями вимог, які він висловлював в суді першої інстанції, і яким судом надано відповідну правову оцінку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини.

В своєму рішенні у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, ЄСПЛ зазначив про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції й зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2020 року у справі № 554/2491/17 зазначив наступне:

«Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є майже ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким судом апеляційної інстанції надана належна оцінка, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.»

З огляду на зазначене апеляційний суд вважає відсутніми підстави для повторного наведення тих доводів і аргументів, якими керувався суд першої інстанції при вирішенні даної справи, і з якими в повній мірі погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Основним доводом апелянта було те, що свідоцтво про право власності на житло від 19.09.2001 року було видано на підставі розпорядження органу приватизації від 19.09.2001 року №1049, яке на даний час ніким не оспорено, відтак є чинним.

Вищевказана позиція апелянта не може бути прийнята апеляційним судом. В ході розгляду справи судом було встановлено, що незважаючи на існування вищевказаного свідоцтва про право власності на житло, самого рішення про приватизацію такого житла відповідний орган не приймав. За таких умов розпорядження від 19.09.2001 року №1049 фактично не існує. При цьому Верховний Суд у постанові №385/344/16-ц від 19.08.2020 року дійшов правового висновку стосовно того, що неукладений правочин неможливо визнати недійсним. За таких умов не може оспорювати ся розпорядження, якого фактично не існує.

Не може бути прийнято судом і посилання позивача на те, що Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація утворилася лише в 2010 році, відтак інформація від неї щодо неприймання рішення про приватизацію спірної квартири не є належною.

Як вбачається із матеріалів справи, Дніпровська в м. Києві державна адміністрація надала інформацію не про те, що рішення про приватизацію спірної квартири не приймалося такою державною адміністрацією, а про те, що таке рішення взагалі ніколи не приймалося будь-яким відповідним органом приватизації. За таких умов дата створення Дніпровської в м. Києві державної адміністрації не має значення для питання достовірності вказаної інформації.

Не може погодитись колегія суддів апеляційного суду і з посиланням апелянта на неможливість витребування спірної квартири від апелянта на тій підставі, що він є добросовісним набувачем майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Передача на баланс та обслуговування будинку, в якому знаходиться спірна квартира в КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району» є встановленням відповідного підприємства, яке здійснює обслуговування будинку і не є вибуттям майна з володіння власника, яке перешкоджає можливості витребування такого майна з чужого володіння особи.

Окремо апеляційний суд звертає увагу на те, що при придбанні квартири звичайна практика ділового обороту передбачає огляд квартири та встановлення покупцем осіб, які проживають та зареєстровані в ній. За таких умов, ОСОБА_1 при придбанні квартири мав можливість встановити, що в спірній квартирі зареєстровані та проживають особи, які є відмінними від тих осіб, що здійснюють продаж квартири, відтак мав об`єктивну можливість обачно підійти до питання придбання квартири.

Зважаючи на наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення. Апелянтом не було відповідним чином доведено наявності передбачених законом підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, відтак апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Згідно вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько