Провадження № 2/643/6415/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2024 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Замікула Б.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Московського районного суду м. Харкова із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який зареєстрований Жовтневим відділом РАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 212.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2024, вищевказаній заяві присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 643/16122/24, провадження № 2/643/6415/24 та передана на розгляд судді Замікулі Б.С.

Ознайомившись зі змістом поданої заяви, суддею встановлено її невідповідність вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява, серед іншого, повинна містити:

-виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

-перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

Згідно з ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Крім того, в силу вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як визначено ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак, всупереч наведених вимог, до позовної заяви не долучено жодних документів та будь-яких доказів. Також до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

Вирішуючи питання щодо процесуального рішення, яке має бути прийняте за наведених обставин суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Водночас суддею встановлено, що вказані недоліки позовної заяви не мали випадкового характеру, а зумовлені іншими мотивами позивача, з огляду на такі обставини.

Як встановлено суддею згідно даних з офіційного веб-сайту судової влади (https://ms.hr.court.gov.ua/sud2027/gromadyanam/list_auto_cases/), позивач за період з 01.12.2024 по 26.12.2024 подав до Московського районного суду м. Харкова 20 позовних заяв, сторонами у яких є ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_2 (відповідач), а предметом позову розірвання шлюбу (справи № 643/15271/24, 643/15274/24, 643/15779/24, 643/15780/24, 643/15782/24, 643/15783/24, 643/15893/24, 643/15983/24, 643/15985/24, 643/15986/24, 643/16105/24, 643/16107/24, 643/16114/24, 643/16116/24, 643/16117/24, 643/16118/24, 643/16120/24, 643/16121/24, 643/16122/24, 643/16125/24)

Суддя вважає, що такі дії ОСОБА_1 свідчать про зловживання процесуальними правами, оскільки подання 20 однакових позовних заяв до суду вочевидь не має на меті вирішення позивачем справи по суті, а обумовлене іншими мотивами позивача.

За наведених обставин залишення позовної заяви без руху та надання строку для усунення недоліків є недоцільним, а заява відразу має бути відразу повернута позивачеві. На переконання суду, зазначені недоліки були допущені позивачем свідомо з метою недопущення вирішення справи суддею, який визначений відповідно до автоматизованого розподілу судової справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Згідно з ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст.44 ЦПК України).

Відповідно до ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами.

Вирішуючи питання про розмір штрафу, який має бути стягнутий із позивача, суд враховує кількість поданих позовних заяв, що призвело до створення навантаження на роботу суду.

З огляду на викладене, суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 заходи процесуального впливу шляхом постановлення ухвали про стягнення із позивача штрафу в дохід державного бюджету.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 44, 143, 148, 185, 258-261, 294 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Дії ОСОБА_1 щодо звернення до суду із тотожними позовними заявами - визнати зловживанням процесуальними правами.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - повернути заявнику.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету штраф в сумі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Стягувач: Державна судова адміністрація, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/Печерс.р-н/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026007; код класифікації доходів бюджету: 21081100; юридична адреса: 01021 м. Київ, вул. Липська, 18/5.

Боржник:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом.

Ухвала дійсна для пред`явлення до виконання протягом 3 (трьох) місяців з дня набрання нею законної сили.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Б.С. Замікула