Провадження № 2-з/591/108/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2024 року Зарічний районний суд м. Суми в особі судді Сидоренко А.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за її позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Кишенюк Людмила Павлівна про визнання автомобілів спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частини автомобілів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 20 грудня 2024 року звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_5 та просить визнати автомобіль марки BMW 330D, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль марки ВАЗ 21134, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 спільною сумісною власністю подружжя позивачки та померлого ОСОБА_6 ; визнати за позивачкою право власності на частину зазначених автомобілів; визнати право власності на 1/6 частину цих автомобілів за ОСОБА_2 ; визнати за позивачкою право власності на частину зазначених автомобілів; визнати право власності на 1/6 частину цих автомобілів за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати право власності на 1/6 частину цих автомобілів за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_7 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, яку обгрунтовує тим, що вона, звертаючись до суду, позбавлена можливості заявити позовні вимоги в частині сплати відповідачам вартості їх часток в автомобілях, оскільки їй невідомий стан автомобілів та їх вартість.

Спірними автомобілями користується мати відповідачки ОСОБА_4 ОСОБА_5 . Вказаними автомобілями вона заволоділа без згоди інших учасників цієї справи і відмовляється їх повертати, мотивуючи це тим, що її донька ОСОБА_8 є спадкоємцем після батька ОСОБА_6 .

Вказаними автомобілями ОСОБА_5 користується вже тривалий час, що йде на шкоду іншим співвласникам (майбутнім співвласникам) цих автомобілів. Крім того, ОСОБА_5 чинить перешкоди іншим спадкоємцям успадкувати свою частку на ці автомобілі шляхом ненадання нотаріусу оригіналів правовстановлюючих документів на автомобілі.

Де зберігає ОСОБА_5 спірні автомобілі позивачу невідомо. В якому стані спірні автомобілі позивачу також невідомо.

У разі задовільного стану спірних автомобілів та експертного визначення їх вартості позивач має намір внести грошові кошти на депозитний рахунок суду для подальшої компенсації вартості автомобілів відповідачам згідно їх часток.

Автомобіль є річчю неподільною, частки відповідачів у вказаних автомобілях є незначними, одним з відповідачів є малолітня донька позивача, тому залишення автомобілів у власності позивача з подальшою компенсацією вартості автомобілів відповідачам згідно їх часток є єдиним ефективним способом захисту не тільки позивача, а й захисту інтересів відповідачів, оскільки такий результат розгляду справи унеможливить подальші судові чи адміністративні процедури.

Але, спірні автомобілі наразі у користуванні ОСОБА_5 , яка не є власником автомобілів, не є спадкоємцем після ОСОБА_9 , чинить перешкоди нотаріусу у проведенні спадкових процедур. Така її поведінка спрямована на утримання спірних автомобілів у своєму користуванні якомога довше.

Автомобілі під час їх експлуатації втрачають якісні свої характеристики та є ризик їх пошкодження чи знищення у дорожньо-транспортних пригодах.

У разі зношеності автомобілів, їх пошкодження чи знищення, виконання рішення суду щодо визнання права власності на такі автомобілі буде утруднене або взагалі неможливе.

Доцільним, співмірним та достатнім способом забезпечення позову у даній справі буде витребування у ОСОБА_5 , яка є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спірних автомобілів та передачу їх на відповідальне зберігання позивачу з позбавленням права користування цими автомобілями.

Такий спосіб забезпечення позову унеможливить погіршення стану спірних автомобілів до набрання рішенням суду законної сили, оскільки саме у позивача відсутня доцільність погіршувати їх стан або ними користуватися.

Крім того, унеможливиться ситуація, коли після огляду автомобілів експертом, їх стан зміниться у гірший бік, а позивач сплативши грошові кошти за якісні автомобілі, отримає за рішенням суду автомобілі у гіршому стані.

Посилаючись на вказане, просить витребувати у ОСОБА_5 , яка є матір`ю відповідачки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , автомобіль марки BMW 330D, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 з ключами від нього та автомобіль марки ВАЗ 21134, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 з ключами від нього;

зобов`язати ОСОБА_5 , яка є матір`ю відповідачки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передати автомобіль марки BMW 330D, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 з ключами від нього та автомобіль марки ВАЗ 21134, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 з ключами від нього позивачці;

заборонити позивачці користуватись автомобілем марки BMW 330D, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобілем марки ВАЗ 21134, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 до набрання рішенням суду у даній справі законної сили.

Заява про забезпечення позову розглянута судом в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Часиною першою статті 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, а саме позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заявлені позивачкою способи забезпечення позову у виді витребування майна, зобов`язання передати майно не відповідають встановленим нормами цивільного процесуального законодавства видам забезпечення позову, також заявницею не наведено норми законів або міжнародних договорів, які б передбачали можливість забезпечити позов, з приводу якого позивачка звернулася до суду, у зазначені способи.

Позивачкою не доведено обставин, які б вказували, що невжиття заходів забезпечення позову у наведений спосіб призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду. Вжиття запропонованого позивакою заходу забезпечення позову фактично призведе до задоволення позовних вимог.

Заявницею не надано доказів на підтвердження наявності реальної загрози невиконання рішення суду або ефективному захисту її прав та інтересів за заявленими нею вимогами, а посилання на можливість заявити позовні вимоги про сплату вартості часток спірних автомобілів, не відповідає меті забезпечення позову, що полягає у попередженні недобросовісних дій відповідача з приводу заявлених позовних вимог.

З цих же міркувань не може бути задоволено вимогу забезпечення позову про заборону позивачці користуватись автомобілями до набрання рішенням суду законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150,153, 260, 261 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за її позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Кишенюк Людмила Павлівна про визнання автомобілів спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частини автомобілів, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.П.Сидоренко