ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 711/5164/22
Провадження № 22-з/821/209/24
категорія: 308010000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,

секретаря Гладиш О. Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Кучер Юлії Вікторівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення та про вселення, та зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання права власності на частину житлового будинку, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Орган опіки та піклування Черкаської міської ради,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення та про вселення.

Просив суд вселити його в будинок АДРЕСА_1 та виселити з вказаного будинку відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 . Крім того, просив стягнути з відповідачів понесені ним витрати на правову допомогу.

У грудні 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до ОСОБА_3 із зустрічним позовом про визнання права власності на частину житлового будинку, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Орган опіки та піклування Черкаської міської ради.

Просили суд визнати за кожною з них право власності на 1/3 частки 1/2 частини житлового будинку, з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

25.01.2023 ухвалою суду прийнято до спільного розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання права власності на частину житлового будинку та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення та про вселення.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 червня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання права власності на частину житлового будинку задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку 1/2 частини житлового будинку, з відповідною часткою надвірних споруд, за адресою АДРЕСА_2 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку 1/2 частини житлового будинку, з відповідною часткою надвірних споруд, за адресою АДРЕСА_2 .

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі, представник ОСОБА_3 - адвокат Дубинський В. М. просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 червня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким первісний позов ОСОБА_3 задовольнити, а в зустрічному позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити.

Судові витрати, у тому числі на правничу допомогу покласти на відповідачів за зустрічним позовом.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Дубинського В. М. залишено без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 червня 2024 року залишено без змін.

06 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Кучер Ю. В. подала заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати за надання правової допомоги, у розмірі 15000 грн.

Заяву мотивує тим, що постановою Черкаського апеляційного суду від 27.11.2024 апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 адвоката Дубинського В. М. залишено без задоволення.

Зазначає, що попередній розрахунок розміру суми судових витрат, які відповідачі понесли у зв`язку із розглядом справи та які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн. До відзиву були надані належним чином завірені копії договору № 512 про надання правової допомоги від 19.08.2024 та докази надання послуг.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення (додаткової постанови), колегія суддів приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку ст. 270 ЦПК України.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 270 ЦПК України).

Додаткове рішення суду - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог його повноти. Додаткове рішення суду ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги у справі або не розв`язав окремі процесуальні питання.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Аналогічні висновки викладені Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 14 вересня 2021 року у справі № 204/6564/19, від 09 листопада 2021 року у справі № 648/2776/20.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. (Постанова Великої Палати Верховного Суду справа №755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року).

Так, відповідно положень ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витратна адвоката, а і за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 3, ч. 5 та ч. 9 ст. 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна позиція відображена в п. 119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21

Також, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердження таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема, постановами Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі №923/560/17, від 10 листопада 2021 у справі № 329/766/18, від 01 вересня 2021 у справі №178/1522/18.

На підтвердження понесення витрат, до відзиву на апеляційну скаргу, в підтвердження витрат на правничу допомогу адвокатом Кучер Ю. В. надано: ордер на надання правничої допомоги в Черкаському апеляційному суді адвокатом Кучер Ю. В., договір про надання правової допомоги № 512 від 19.08.2024, за яким гонорар адвоката складає 15000 грн, квитанцію до прибуткового касового ордера від 19.08.2024 на суму 15000 грн.

Адвокат Кучер Ю. В. приймала участь в судових засіданнях під час розгляду апеляційної скарги представника ОСОБА_3 адвоката Дубинського В. М.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Дубинського В. М. залишено без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 червня 2024 року залишено без змін.

Під час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_3 просив суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу, яку просили ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стягнути з нього.

Тому, враховуючи співмірність складності справи обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, участь представника в судовому засіданні, значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, заперечення ОСОБА_3 щодо заявленого розміру витрат на гонорар адвоката, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що зазначені заявником витрати на правничу допомогу в розмірі 15000 грн слід зменшити до 6000 грн, тобто по 3000 грн на користь кожної, що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Керуючись ст. ст. 270, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Кучер Юлії Вікторівни про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 6000 грн витрат за надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, по 3000 грн на користь кожної.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст додаткової постанови складено 24 грудня 2024 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

О. М. Новікова