ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2722/24
Провадження № 2/210/1163/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 червня 2024 року м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Вікторович Н.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Металургійної районної у міста ради, третя особа на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання права користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Металургійної районної у міста ради, третя особа на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання права користування житловим приміщенням та просила суд визнати за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що з 01 березня 1993 року, фактично з моменту її народження вона проживала з матір`ю ОСОБА_3 та братом ОСОБА_2 та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . У серпні 2021 року позивач з братом знялись з реєстрації з вказаною адресою, але позивач продовжувала проживати у вказаній квартирі, разом з матір`ю вели спільне господарство, підтримували квартиру в належному стані, несли витрати з її утримання. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , з метою прийняття спадщини після смерті матері позивач звернулась до Шостої Криворізької державної нотаріальної контори. Нотаріусом було направлено запит до КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради», проте було отримано відповідь, що відносно реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , будь-які данні відсутні. 12 лютого 2024 року державний нотаріус Деркач Я.В. винесла постановою, якою відмовила позивачу у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що нею не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке б підтверджувала набуття спадкодавцем в установленому законом порядку право власності на нерухоме майно та рекомендовано звернутись до відповідного суду.

За життя матері позивача було видано ордер на квартиру від 18.04.1989 року за №331, який був виданий на ім`я ОСОБА_3 на право зайняття квартири загальною площею 30,28 кв.м. за номером АДРЕСА_1 та ордер від 11.12.1992 року за №473, який був виданий за тією ж адресою, одна вже на прізвище ОСОБА_3 . У вказаній квартирі позивач проживала з моменту народження, вела з матір`ю яка була наймачем квартири спільне господарство, утримувала квартиру, частково здійснювала оплату за комунальні послуги, кошти на витрати яких надавала матері, щоб вона в свою чергу сплачувала їх через касу. Після смерті матері позивач дізналась, що за комунальні послуги накопичився великий борг, а саме а постачання теплової енергії та Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.10.2019 року було винесено заочне рішення про солідарне стягнення з усіх зареєстрованих мешканців житла, в тому числі і з позивача, вказаного боргу. Позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі, мають малолітню дитину. Син зареєстрований разом з батьком, останнім часом стосунки з чоловіком у неї погіршали, а тому, на її думку, спірна квартира є єдиним місцем проживання де вона може проживати, оскільки з набуттям права користування спірним житловим приміщенням і підстав для реєстрації в ньому місця її проживання, вона в подальшому матиме можливість взяти участь у приватизації вказаного житла у встановленому відповідним законом порядку. Позивач через свого представника зверталась до виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, Архівного відділу виконкому Криворізької міської ради, Державного архіву Дніпропетровської області із проханням надати інформацію, чи є н зберіганні у вказаних установах документи, що стосуються квартирної справи за адресою: АДРЕСА_1 . В результаті позивач отримала відповіді, що будь-які документи на вказану квартиру відсутні, у зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 16 травня 2024 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. (а.с. 56)

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2024 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано від Шостої Криворізької державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадково справи, яка заведена після смерті ОСОБА_3 . (а.с. 57)

31 травня 2024 року на адресу суду від третьої особи на стороні позивача надійшли пояснення в яких ОСОБА_2 просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги. (а.с. 66)

12 червня 2024 року на адресу суду від відповідача Металургійної районної у місті ради в особі голови Шаповал Г.А. надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що долучений позивач до матеріалів справи Акт про її проживання з адресою: АДРЕСА_1 , складений без зазначення дати складання, паспортних даних підписантів та не завірений уповноваженими особами. Серед підписантів акту лише одна особа проживає у вказаному будинку, інші живуть в сусідньому будинку, а середній вік підписантів, старше за 70 років. Вказані особи навряд чи входять до кола спілкування позивача, крім того, позивач не зверталась до суду з клопотанням про виклик та допит вказаних осіб в якості свідка, які під присягою могли підтвердити зазначену в акті інформацію. З матеріалі доданих до позовної заяви відповідачем встановлено, що з 03.11.2023 року позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідачу стало відомо, що вказаний будинок в якому зареєстрована позивач належить їй на праві власності на підставі укладеного Договору купівлі-продажу від 17.10.2023 року, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Тищенко О.І. Позивачем не надано суду доказів, що вона проживала в квартирі АДРЕСА_1 , як член сім`ї до смерті ОСОБА_3 та після смерті наймача, а також продовжує проживати у вказаній квартирі позивачем не надано, крім того, вона має інше житло.

Також відповідач у відзиві зазначав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту виконання нею обов`язків, як члена сім`ї наймача, зокрема солідарної із наймачем відповідальності щодо сплати комунальних платежів, долучені до матеріалів справи квитанції про сплату комунальних послуг датовані 2024 роком, тобто сплачені вже після смерті наймача. Будучи зареєстрованою за вказано адресою позивач не сумлінно виконувала обов`язки зі сплати комунальних платежів, що підтверджується судовими рішеннями про стягнення з неї заборгованості за отримання комунальні послуги. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження ведення спільного господарства з ОСОБА_3 . Відповідачем долучено до відзиву фото знімки вказаної квартири, з яких вбачається, що квартира не жила, вікна квартири з середини забиті дошками.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_318 квітня 1984 року був виданий ордер за № 331 на право зайняття 2 кімнат житлової площі 30,28 кв.м., в квартирі АДРЕСА_1 . В ордері зазначено, що сім`я складається з 1 особи. (а.с. 12)

23 серпня 1985 року ОСОБА_7 уклав шлюб з ОСОБА_3 , про що Дзержинським відділом РАЦС м. Кривого Рогу складено запис №464. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 23.08.1985 року. (а.с. 19)

11 грудня 1992 року ОСОБА_3 був виданий ордер №473, на право зайняття 2 кімнат площею 30,28 к.в. в квартирі АДРЕСА_1 . В ордері зазначається, що сім`я складається з 2 осіб. (а.с. 13)

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_1 , про що відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Дзержинської районної ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 23 лютого 1993 року зроблено відповідний запис №154. Батьками дитини зазначені: батько - ОСОБА_7 , мати - ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження яке видано повторно серії НОМЕР_2 від 17.07.2000 року. (а.с. 15)

05 червня 2021 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_10 , про що Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіональним управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено відповідний актовий запис №335. Після державної реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 05.06.2021 року. (а.с. 16)

З вказаних документів судом встановлено, що позивач по справі є донькою наймача квартири АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) 05 вересня 2023 року складено відповідний актовий запис №729, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 05.09.2023 року. (а.с. 20)

Відповідно до Довідки №21973 від 05.10.2023 року згідно відомостей, що містяться у Реєстрі Криворізької міської території громади, станом на 01.01.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були зареєстровані за вказаною адресою до 11.08.2021 року.(а.с. 24)

Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач зазначила, що після зняття з реєстраційного обліку вона продовжила проживати в спірній квартирі. На підтвердження вказаних обставин позивачем долучено до матеріалів справи Акт про підтвердження факту проживання за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до вказаного Акту ОСОБА_12 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_13 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 та ОСОБА_14 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 , підтвердили факт того, що ОСОБА_1 фактично проживала зі своєю матір`ю ОСОБА_3 з 1993 року і на даний час проживає у квартирі за вказаною адресою.

Згідно зі статтею 9 Житлового кодексу України (далі - ЖК України), громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За правилами частин 1-2 статті 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до статті 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Згідно із положеннями статті 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно із ст. 106 ЖК України, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року №2, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати: чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема, чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлено угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї певний порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Механізм реєстрації місця проживання регулюється Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" (ст.9) та Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою КМУ від 07.02.2022 року № 265 (п.35), зокрема документами, що підтверджують право на проживання в житлі є свідоцтво про право власності, ордер, договір оренди (найму, піднайму), договір найму житла у гуртожитку (для студентів), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші підтверджуючі документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, наймача та членів його сім`ї, уповноваженої особи житла (зазначені документи та згода не вимагаються під час реєстрації місця проживання (перебування) малолітніх та неповнолітніх дітей за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або законних представників (представників), або одного з них.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Згідно ст. 3 СК України - сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Судом встановлено, що позивач є рідною донькою померлої ОСОБА_3 , але наявність родинних відносин позивача з ОСОБА_3 не свідчить про вселення в установленному законом порядку до спірної квартири в 1993 році або в 2021 році, ведення спільного ведення господарства, як зазначала позивач.

Позивач звертаючись до суду з вказаним позовом, в якості фактичної підстави своїх позовних вимог посилається на те, що вона з моменту народження постійно проживала разом із матір`ю- ОСОБА_3 , в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Наведеними нормами процесуального права саме на позивача покладається обов`язок довести обґрунтованість усіх заявлених вимог, надати належні та допустимі докази на підтвердження підстав позову.

Судом встановлено, що позивач у спірній квартирі не є зареєстрованим, а постійне її проживання без реєстрації із матір`ю ОСОБА_3 позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами та матеріали справи не містять.

При цьому, судом не беруться до уваги доводи позивача, а також доданий до позову акт про проживання, оскільки вказаний Акт складений без зазначення дати його складання та підписи осіб які засвідчують факт проживання позивача у спірній квартирі разом з ОСОБА_3 не засвідчені уповноваженими особами. Крім того, на думку суду є доречними в цій частині заперечення відповідача, що вказані особи не були допитані в суді в якості свідків, клопотання про їх виклик позивачем не заявлено, письмові пояснення свідків до матеріалів справи не долучено.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована з 03.11.2023 року за адресою: АДРЕСА_2 . Окрім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №382399977 від 11.06.2024 року, що будинок в якому зареєстрована позивачза адресою: АДРЕСА_2 , належить їй на праві власності на підставі укладеного Договору купівлі-продажу від 17.10.2023 року, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Тищенко О.І., тобто зберігає за собою право користування іншим житловим приміщенням.

Норми ЖК України, на які посилаються позивач, визначають таким способом визнання права користування житловим приміщенням, зміну договору найму житлового приміщення тощо. Проте таких вимог позивач не заявляла, а право визначати предмет і підставу позову надано виключно позивачам, а не суду (статті 4, 12, 13, 43, 175 ЦПК України).

В порядку ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно постанови Ради міністрів УССР від 4 лютого 1988 р. N 37 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, п.5, 6 передбачено, що облік службових жилих приміщень у всіх будинках, незалежновід їх належності, здійснюється у виконавчому комітеті районної,міської, районної в місті Ради народних депутатів, яка прийняларішення про включення жилого приміщення до числа службових. Службові жилі приміщення обліковуються в журналі обліку службових жилих приміщень . Оперативний облік належних їм службових жилих приміщень провадять також відповідні підприємства, установи, організації. Жиле приміщення виключається з числа службових, якщовідпала потреба в такому його використанні, а також у випадках,коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством,установою, організацією, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Про виключення жилого приміщення з числа службових у журналі обліку службових жилих приміщень робиться відповідна відмітка.Згідно п. 33 Положення передбачено, що наймач службового жилого приміщення і члени його сім`їкористуються також іншими правами і несуть інші обов`язки, передбачені правилами про договір найму жилого приміщення, завинятками, викладеними нижче. До користування службовими жилими приміщеннями не застосовуються правила: про бронювання жилого приміщення (статті 73-76 Житлового кодексу УРСР; про обмін жилогоприміщення (статті 79-83, 85 Житлового кодексу УРСР), в тому числі з наймачем іншого службового жилого приміщення; про зміну договору найму жилого приміщення (статті 103-106 Житлового кодексу УРСР). Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Належних та допустимих доказів постійного спільного проживання у спірній квартирі разом з її наймачем однією сім`єю, ведення спільного господарства з ОСОБА_3 позивачкою не надано.

Позивачка просить визнати її право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому не зазначає, які сімейні обставини були перепоною для реєстрації її місця мешкання в спірній квартирі, чи перебуває вона на квартирному обліку, чи потребує поліпшення житлових умов.

Надані позивачем копій квитанцій від 16.04.2024 року, про часткову сплату комунальних послуг, не свідчить про те, що зазначена квартира є постійним місцем мешкання позивача та вона постійно несе витрати по утриманню квартири. Крім того, позивач у своїй позовній заяві зазначає адресу проживання: АДРЕСА_2 .

Беручи до уваги вище вказане, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів вселення в установленому законом порядку до спірної квартири позивача, спільного постійного проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зважаючи на заперечення наймодавця, відсутність відомостей про виведення спірної квартири із категорії службових, а також те, що права наймача та члена його сім`ї на користування службовим житлом припиняється у зв`язку із смертю наймача, а проживання позивачки, без встановленого права користування у спірній квартирі не створює для неї жодних прав за відсутності згоди власника службового житла на її вселення, а тому володілець службового житла має право на розпорядження своєю власністю на власний розсуд, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.15, 16, 29 ЦК України, ст. 3 СК України, ст.ст. 9, 50, 61, 64, 65 ЖК України, ст.ст.12, 76, 77, 79, 87, 89, 94, 178, 223, 258-259, 265, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Металургійної районної у міста ради, третя особа на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання права користування житловим приміщенням- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н. Ю. Вікторович