Справа № 194/307/24
Номер провадження № 2/194/291/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.

за участю секретаря судового засідання Коркіної Т.С.

розглянувши в загальному провадженні у відкритому судовому засіданні в місті Тернівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягнутих аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 19 лютого 2024 року через засоби поштового зв`язку звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішеннямТернівського міського суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2020 року по справі № 194/1186/20 з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини його доходів до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що у нього змінився сімейний стан, він одружився, дружина вагітна. Крім того, він з 11 квітня 2022 року перебуває в лавах Збройних Сил України на військовій службіта захищає територіальну цілісність України, спорядження закуповує собі самостійно. 23 березня 2023 року під час проходження служби отримав травму і стан його здоров`я погіршився. Внаслідок травми він два місяці перебував на лікуванні. Крім того, він має хронічне захворювання «недостатність кардії ІІ ст., рефлюкс-езофагіт, еритематознагастропатія». Він змушений був проходити ряд медичних обстежень за власний рахунок, та купувати більш легку за вагою військову амуніцію та військовий одяг теж за власний рахунок. Крім того, він за власний рахунок ремонтував автомобіль, на якому виїжджає на бойові чергування. Зазначає, що відповідачка також повинна утримувати дітей, бо вона працездатна, але не працює. Він сплачує аліменти на утримання синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі по 8550,00 грн. на кожного, що в три рази більше прожиткового мінімуму, встановленого на 01 січня 2024 року. Просить зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються за рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2020 року по справі № 194/1186/20 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/3 частини до 1/4 частинийого заробітку (доходу).

Відповідач надала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволені позову. Зазначила, що за витрати на лікування позивач отримував лікарняні, які йому оплачувалися державою. Дитина ще не народилася, тому на його утриманні неможе знаходитися. Окрім того, матеріальне становище позивача покращилось, оскільки останній став сплачувати аліменти, придбав собі мотоцикл. Окрім того, у позивача є автомобіль. Діти постійно хворіють, що підтверджується наданими доказами, а син ОСОБА_4 потребує операції. Окрім того, син ОСОБА_3 відвідує секції, що потребує також коштів. Вона знаходиться у декретній відпустці та хворіє, додаткових джерел доходу не має.

Позивач 13 травня 2024 року доповнив позовну заяву, та зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в нього народилася донька ОСОБА_4 , та його дружина ОСОБА_7 не працює, бо доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Тобто, донька ОСОБА_4 та дружина ОСОБА_7 перебувають на його утриманні.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому. просить позовні вимоги задовольнити, оскільки з лікарняних у тому числі стягуються аліменти, що не надає в повному обсязі лікуватися йому. Окрім того, у нього 05 травня 2024 року народилася донька. Отже, на його утриманні перебувають донька та дружина. Окрім того, у нього були заблоковані рахунки у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів

Позивач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, неодноразово подавав клопотання при пришвидшення розгляду справи, а також подавав доповнення до позову, тому суд вважає розглянути справу на підставі наданих сторонами доказів по справі.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності та прохала суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що сторонами не оспорюється та визнано, що за судовим наказомТернівського міського суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2020 року по справі № 194/1186/20 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ОСОБА_1 стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини його доходів, починаючи з 06 жовтня 2020 року до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до військового квитка,витягів з наказів військової частини від 25.10.2023 року, від 30.10.2023 року, довідок з військової частини від 10.03.2024 року, 17.03.2024 ОСОБА_9 є військовослужбовцем та задіяний при виконанні бойових завдань (а.с. 55-63).

Згідно свідоцтва про шлюб, ОСОБА_1 19 вересня 2023 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_10 , актовий запис №523 (а.с.53).

Відповідно до довідки комунального некомерційного підприємства Київський міський пологовий будинок №15 від 14.02.2024 року, ОСОБА_11 вагітна(а.с. 54).

Згідно довідки комунального некомерційного підприємства Київський міський пологовий будинок №1133 від 03.05.2024 року, ОСОБА_11 вагітна(а.с. 146).

Відповідно до свідоцтва про народження, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_4 , її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_11 (а.с.148).

Суд критично відноситься до посилання позивача, що він витрачає кошти на придбання: військової амуніції, військової форми, зимових шин, витрачає кошти на транспортування (паливо), оскільки: з доданих до позову квитанцій з монобанку від 17.11 ,18.11,19.11.2023 року не вбачається за який товар або послуги останні сплачені,а платіжних накладних суду не надано; з копій квитанцій по сплати пального не вбачається, що ці виплати здійсненні саме позивачем ОСОБА_1 ; з копій квитанцій за сплату плитоноски та сумки налашника не вбачається ким було проведено оплату; з акту приймання-передачі наданих послуг та квитанції доданої не вбачається щодо якого транспортного засобу було проведено ремонт, та кому даний транспортний засіб належить, хто є замовником даних послуг (а.с. 7-17, 36, 44-45, 64-74, 85, 90-91)

Судом не приймається до уваги посилання позивача про придбаннядрону як підставу для зниження аліментів на утримання дітей, оскільки останній не довів суду, що дрон придбаний саме за його кошти, а не за кошти волонтерів. Окрім того, ці витрати мають разовий характер, а сплата аліментів періодичний характер - до повноліття дітей (а.с. 18, 75).

Судом приймається до уваги посилання позивача ОСОБА_1 , що останніймає захворювання «недостатність кардії ІІ ст., рефлюкс-езофагіт, еритематознагастропатія», помірний підвищений вміст рідини в капсулі суглобу, мр-ознаки остеохондрозу попереково-крижового відділу хребта. Випинання міжхребцового диска. спондилоартроз; а також отримав травму: субхондральний перелом медіального виростку стегнової кістки, що підтверджується наданими суду медичними документами (а.с. 19-24, 76-81,84).

Однак суд не приймає до уваги сплату за медичні послуги у сумі 1500 грн., оскільки з останньої не вбачає ким сплачено та за що сплачено, платіжної накладної суду не надано (а.с. 25,82).

Суд бере до уваги посилання ОСОБА_12 , що їх діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 також мають захворювання: у ОСОБА_4 фімоз, гострий середній отит зліва, аденоїди вегетації 3 ст., у ОСОБА_3 фімоз, гострий бронхіт, що підтверджується медичними документами(а.с. 120-124).

Згідно довідок КЗ «Тернівський ліцей №5» від 24.04.2024 року та дитячого садку «Росинка», вихованням дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 займається тільки мати ОСОБА_8 (а.с. 129,130).

Згідно довідки ДСК «Алмаз» при КЗ «ЦДЮТ», ОСОБА_3 займається боротьбою дзюдо (а.с. 131).

В той же час у відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася донька ОСОБА_13 ,у зв`язку з чим остання перебуває у декретній відпустці та отримує допомогу по народженню (а.с. 119. 128, 132-133).

Однак суд не приймає до уваги посилання сторони відповідача, що останньою сплачені кошти на лікування дітей, оскільки з квитанцій не вбачається ким було сплачено та не додано медичні виписки про призначення ліків (а.с. 133-143).

Окрім того, суд приймає до уваги посилання відповідача, що позивач придбав у 2023 році мотоцикл KAWASAKIER-6N, 2010 року випуску та у 2024 році автомобіль VOLKSWAGENPASSAT 2010 року випуску, що не оспорюються стороною позивача (а.с. 125-128).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, у боржника ОСОБА_1 , станом на 07.12.2023 року є заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 3835,07 грн.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Ст. 180 Сімейного Кодексу України також передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

У відповідності зі ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З правових позицій, викладених у абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», видно, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Також у п. 23 даної Постанови, зазначено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, дані норми права дозволяють констатувати, що при вирішенні вимог щодо зменшення розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і одержувача, у тому числі і враховувати стан здоров`я та потреби дитини в її розвитку.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що після постановлення судового рішення про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача, у позивача змінився сімейний стан, оскільки він зареєстрував шлюб та у нього народилася дитина.

Також суд приймає до уваги, що у позивача змінився і стан здоров`я, у зв`язку з чим він витрачає кошти.

Однак судом враховується, що у відповідача також змінився сімейний стан, оскільки народилася дитина і вона перебуває у декретній відпустці.

А також, діти на користь, яких позивач відповідачу сплачує аліменти, також хворіють, у зв`язку з чим відповідач витрачає кошти на їх лікування.

Однак, суд критично ставиться до тверджень позивача про погіршення його матеріального стану, оскільки матеріали справи не містять належних доказів про зменшення його доходів за період після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дітей.

У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22серпня 2022року у справі № 712/6313/21.

Суд приходить до висновку, що доказами наявними в матеріалах справи, погіршення матеріального стану позивача у зв`язку зі зменшенням доходу не доведено.

В свою чергу, посилання позивача на те, що він одружився та у нього народилася донька, не доводить допустимими доказами погіршення його матеріального стану, та не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Такий висновок апеляційного суду зроблений з урахуванням правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2017/19.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021року у справі № 715/2073/20.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Крім того, суд бере до уваги, що під час розгляду справи позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження трати коштів на своє військове спорядження.

Отже, при ухваленні рішення суд враховує, що зміна сімейного стану та стану здоров`я позивача, з урахуванням зміни сімейного стану відповідача і стану здоров`я дітей, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, а позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення свого майнового стану.

Суд вважає, розмір аліментів, які стягнуті за судовим наказом на дітей, а саме 1/3 частини доходів відповідача, тобто по 1/6 частини доходів відповідачана кожну дитину є їх належним забезпеченням на достатній рівень їх життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Отже, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Отже відповідно до ст. 141 ЦПК України суд не стягує з відповідача на користь позивача судовий збір.

На підставі ст.ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180, 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 4,10, 12-13, 17, 18, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 273, 180-182 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягнутих аліментів, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення суду складено 28 червня 2024 року.

Головуючий суддя В.О. Корягін