Дата документу 11.12.2024 Справа № 331/4243/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/4243/24 Головуючий у 1-й інстанції: Жукова О.Є.
Провадження № 22-ц/807/2127/24 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Кухаря С.В.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Проніної Віри Миколаївни на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що з 10 вересня 2012 по 16 вересня 2022 року сторони перебували у цивільному шлюбі. 17 вересня 2022 року між ними був укладений шлюб, зареєстрований Трускавецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис 262.

У сторін народились діти: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2024 року шлюб між сторонами розірвано.

18 вересня 2023 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області був виданий судовий наказ по справі №456/4756/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання трьох дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 13 вересня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Судовий наказ про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей був виданий судом 23.09.2023 року та пред`явлений до виконання в Стрийський відділ державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відкрито ВП № 72856635.

Зазначає, що у грудні 2023 року сторони домовились, що ОСОБА_1 буде надалі сплачувати аліменти в добровільному порядку шляхом перерахування грошей на банківську картку відповідачки. 15 грудня 2023 року ОСОБА_2 подала заяву до виконавчої служби, і постановою виконавця виконавчий документ було їй повернуто.

16 листопада 2023 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя у справі № 331/6857/23 було стягнуто з позивача на користь його матері ОСОБА_5 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи стягнення з 12 жовтня 2023 року довічно.

Звертав увагу на те, що на теперішній час він об`єктивно не має фінансової можливості сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини від заробітку. Його матеріальний стан наразі погіршився, крім аліментів на утримання дітей, він ще обтяжений аліментами на утримання матері. Загальний розмір аліментів, що стягнуті за рішенням суду, складає 75 % відсотків від заробітку (доходу) щомісячно, чим порушуються його права.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, що стягнуті 18 вересня 2023 року судовим наказом Стрийського міськрайонного суду Львівської області по справі № 456/4756/23 з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: дочки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/2 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до 1/3 частини з усіх видів його заробітку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Проніна В.М. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позов, стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у справі, що переглядається, предметом спору є зменшення розміру аліментів на дітей. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.07.2024 року відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та визначено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Посилаючись на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22-ц (провадження № 61-10748 св23), від 24 січня 2024 року у справі №752/1058/23 вказує, що ця справа не може розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження.

Зазначає, що після ухвалення рішення Жовтневим районним судом м. Запоріжжя від 16 листопада 2023 року у справі № 331/6857/23 ОСОБА_5 повідомила сину ОСОБА_1 , що вона не буде звертатися до виконавчої служби, а просить передавати їй аліменти в готівковому варіанті. Враховуючи всі обставини, зокрема, проживання матері на окупованій території, ОСОБА_1 погодився. Вважає, що суд першої інстанції помилково зазначив, що тільки стягнення аліментів через виконавчу службу є підтвердженням оплати ОСОБА_1 аліментів на утримання матері.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що на час розгляду справи немає відкритих виконавчих проваджень про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ані на утримання дітей, ані на утримання матері, що саме з приводу майбутнього примусового стягнення за виконавчими листами та відповідно порушень його прав у майбутньому, а саме стягнення більше 70% за судовими рішеннями, був поданий позов про зменшення розміру аліментів.

Також суд першої інстанції не врахував причини відмови відповідача ОСОБА_2 від стягнення аліментів на дітей, що підтверджується вимогою Стрийського ВДВС у Стрийському районі Львівської області Західного МУ Мінюстиції від 15.12.2023 року. Вказує, що відповідач вивезла дітей на окуповану територію без згоди батька, не надає можливості спілкуватись з дітьми. Позивач 30.05.2024 року звернувся до Краматорського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області про незаконне вивезення його колишньою дружиною ОСОБА_2 їх спільних дітей на окуповану територію та здійснення в такий спосіб психологічного насилля над дітьми. 25.09.2024 року ОСОБА_1 звернувся зі зверненням до Уповноваженого ВРУ з прав людини щодо незаконних дій з боку його колишньої дружини ОСОБА_2 стосовно викрадення їх спільних дітей та вивезення їх на окуповану територію.

Також від представника ОСОБА_1 адвоката Проніної В.М. на адресу апеляційного суду надійшли додаткові пояснення у справі, в яких вона зазначає, що 04.11.2024 року від Служби у справах дітей Виконавчого комітету Бердянської міської ради надійшов Висновок про визначення способу участі батька у вихованні дитини, який ОСОБА_1 вважає за необхідне надати суду в якості доказу на підтвердження фактів, які викладені в апеляційній скарзі; просить долучити до матеріалів справи Висновок про визначення способу участі батька у вихованні дитини Служби у справах дітей Виконавчого комітету Бердянської міської ради від 04.11.2024 року № 686.

Як вбачається з вказаного висновку, визначити порядок участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_1 з дітьми ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не можливо у зв`язку з перебуванням останніх та тимчасово окупованій території.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що згідно з частиною 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін,з таких підстав.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що зменшення розміру аліментів можливе лише у разі доведення позивачем належними та допустимими доказами факту погіршення майнового стану платника аліментів, у тому числі, у зв`язку зі стягненням аліментів на утримання матері в розмірі 1/4 частини його доходу. Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення його майнового стану, а наявність рішення, яким з нього стягнуті аліменти на утримання матері, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Апеляційний суд погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2022 року. Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2024 року (справа № 456/1249/24).

Сторони є батьками трьох дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

18 вересня 2023 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 13 вересня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 червня 2024 року у справі № 456/4756/23 встановлено, що постановою державного виконавця Стрийського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бульо С.І. від 15.12.2023 ВП №72856635, судовий наказ по справі № 456/4756/23, виданий Стрийським міськрайонним судом Львівської області 21.09.2023 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , аліментів на утримання дітей: дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 13 вересня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття, повернуто стягувачу.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2023 року у справі № 331/6857/23 стягнуто з ОСОБА_1 на користь матері ОСОБА_5 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, починаючи стягнення із 12 жовтня 2023 року довічно.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки з нього стягнуті аліменти на утримання матері в розмірі 1/4 частини доходу.

Як встановлено судом, що на час ухвалення рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2023 року у справі № 331/6857/23 з позивача вже стягувалися аліменти на утримання дітей на підставі судового наказу, однак, ОСОБА_1 позов матері про стягнення з нього аліментів визнав в повному обсязі, не повідомив суд про наявність у нього інших утриманців, та погодився, що має можливість сплачувати аліменти на утримання матері в розмірі 1/4 частини доходу.

Крім того, з долучених до відзиву результатів пошуку виконавчих проваджень в АСВП щодо ОСОБА_7 вбачається, що виконавче провадження щодо примусового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2023 року у справі № 331/6857/23 станом на 27.08.2024 року не відкрите.

Отже, суд першої інстанції правильно виснував, що позивач не надав суду доказів того, що в нього відбулися суттєві зміни у матеріальному стані або у стані його здоров`я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному розмірі.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що рішенням суду з позивача стягнуті аліменти на утримання матері в розмірі 1/4 частини доходу, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей сторін та суперечитиме їх інтересам.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки належними та допустимими доказами позивач не підтвердив погіршення свого майнового стану, а наявність рішення про стягнення аліментів на утримання матері не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментівта доказом того, що в нього змінився майновий стан.

Доводи апеляційної скарги про те, що справа не може розглядатись за правилами спрощеного провадження спростовані під час апеляційного розгляду справи.

Так, за положеннями частини другої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду: 1) малозначних справ; 2) справ, що виникають з трудових відносин; 3) справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; 4) справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні (частини четверта статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, зокрема, справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Посилання в апеляційні й скарзі на те, що суд першої інстанції не врахував, що на час розгляду справи немає відкритих виконавчих проваджень про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ані на утримання дітей, ані на утримання матері, що саме з приводу майбутнього примусового стягнення за виконавчими листами та відповідно порушень його прав у майбутньому, а саме стягнення більше 70% за судовими рішеннями, був поданий позов про зменшення розміру аліментів; що відповідач вивезла дітей на окуповану територію без згоди батька, не надає можливості спілкуватись з дітьми; що мати просить передавати їй аліменти готівкою правильність висновків суду по суті спору не спростовують та не підтверджують погіршення майнового становища скаржника.

Висновок про визначення способу участі батька у вихованні дитини Служби у справах дітей Виконавчого комітету Бердянської міської ради від 04.11.2024 року № 686, який прийнятий апеляційним судом до уваги у цій справі як доказ, передбачений ч. 3 ст. 367 ЦПК України, на виконання вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, відповідно до якого визначити порядок участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_1 з дітьми ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не можливо у зв`язку з перебуванням останніх та тимчасово окупованій території, також не є доказом на підтвердження погіршення матеріального становища ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до повторень підстав позову, незгоди з рішенням суду першої інстанції, незгоди з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, тобто стосуються переоцінки доказів, яким була надана належна оцінка судом, і не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка. Колегія суддів вважає, що в силу положень частини третьої статті 89 ЦПК України судом першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно надано оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному окремому доказу, а підстави їх врахування чи відхилення є мотивованими.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив.

Висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, тому апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи скаржника, при цьому апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Враховуючи наведене, колегія суддів уважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Проніної Віри Миколаївни залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 23 грудня 2024 року.

Головуючий Д.А.Трофимова

Судді: С.В. Кухар

Е.А.Онищенко