Справа № 274/4030/24 Провадження № 2/0274/1116/24
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
03.07.24 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд),
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовомОСОБА_1
доБердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ),
прозняття арешту з нерухомого майна,
ОСОБА_1 звернувся з позовом, у якому просить зняти арешт нерухомого майна будинку АДРЕСА_1 (що, зважаючи на матеріали справи, є очевидною опискою, правильним є у смт. Гришківці Бердичівського району Житомирської області), накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 211340 від 06.01.2011 р., видавником якої є Відділ державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції (номер запису про обтяження 10722635, зареєстровано Житомирською філією Державного підприємства "Інформаційний центр" 18.11.2011 р.).
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 13.12.2006 р. є власником будинку АДРЕСА_1 . У березні 2024 р. ОСОБА_1 мав намір продати цей будинок, однак у нотаріуса при перевірці документів було з`ясовано, що на будинок накладено оскаржуваний арешт, на звернення ОСОБА_1 про зняття арешту до Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) останнім було повідомлено про відсутність підстав для зняття арешту та відмовлено у його знятті. Арешт порушує права ОСОБА_1 як власника будинку АДРЕСА_1 .
Бердичівський відділ державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) своєї позиції щодо предмета спору у порядку, встановленому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив.
Судом з`ясовано, що між ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 13.12.2006 р. укладено договір дарування житлового будинку будинку АДРЕСА_1 (а. с. 8).
На підставі цього договору за ОСОБА_1 17.01.2007 р. було зареєстровано право власності на будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом від 17.01.2007 р. про реєстрацію права власності на нерухоме майно та інформацією від 06.05.2024 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а. с. 10, 12 15).
З інформації від 06.05.2024 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що на будинок АДРЕСА_1 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 211340 від 06.01.2011 р., виданої головним державним виконавцем ВДВС Бердичівського МРУЮ Наумчуком В.П., зареєстровано обтяження арешт нерухомого майна, як на такий, власником якого є ОСОБА_3 (12 15).
З листа від 21.03.2024 р. Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) випливає, що арешт накладено вказаною постановою під час виконання виконавчого провадження про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь ВАТ КБ "Надра" у розмірі 40 985,35 грн. згідно виконавчого листа № 2-202/10, виданого 06.10.2010 р. Бердичівським міськрайонним судом (а. с. 11).
Наведене свідчить про те, що оскаржуваний арешт було накладено безпідставно, так як на момент його накладення боржник ОСОБА_3 , не була власником будинку АДРЕСА_1 .
Разом з тим, відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 р. у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) міститься правовий висновок про те, що орган державної виконавчої служби у справах за позовами осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, може залучатися судом як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.
Отже, у разі звернення особи до суду в порядку позовного провадження з вимогою про звільнення майна з-під арешту (зняття арешту з майна) вказані позовні вимоги можуть бути пред`явлені до особи, в інтересах якої накладено арешт, стягувача у виконавчому провадженні.
Таким чином, зважаючи, що оскаржуваний арешт накладено у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду в інтересах стягувача ВАТ КБ "Надра", то відповідачем у справі має бути саме ВАТ КБ "Надра" або його правонаступник, а не Бердичівський відділ державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), який є ні боржником у справі, ні особою, в інтересах якої накладено арешт, а отже, є неналежним відповідачем у цій справі.
Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах, пред`явлення позову до не належного відповідача є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні такого позову.
Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , та роз`яснює, що він має право звернутись з позовом з тих самих підстав про той самий предмет до належного відповідача.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут