Ухвала

20 травня 2024 року

м. Київ

справа № 522/9431/21

провадження № 61-5775ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 09 листопада 2023 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до П`ятого апеляційного адміністративного суду про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до П`ятого апеляційного адміністративного суду, в якому просив суд відшкодувати моральну шкоду у частковому розмірі - 120 000,00 грн; 1 892,10 грн - надмірно сплачений судовий збір; 13 000,00 грн - вартість мопеду; 1 700,00 грн накладних витрат.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2023 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 закрито.

У грудні 2023 року ОСОБА_1 через засоби електронного поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 04 січня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року залишено без руху.

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

У лютому 2024 року ОСОБА_1 через засоби електронного поштового зв`язку вдруге звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року залишено без руху.

Ухвалою Верховного Суду від 11 березня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

У лютому 2024 року ОСОБА_1 через засоби електронного поштового зв`язку повторно звернувся до Верховного Суду з касаційними скаргами на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 22 березня 2024 року касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року залишені без руху.

Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2024 року касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року повернуті заявнику.

22 квітня 2024 року ОСОБА_1 через засоби електронного поштового зв`язку повторно подав до Верховного Суду касаційні скарги на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Вказані касаційні скарги подані до Верховного Суду з пропуском встановленого законом строку, проте ОСОБА_1 не заявляє клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень і не надає доказів, які свідчать про поважність причин пропуску строку касаційного оскарження.

Належними доказами отримання копії постанови можуть бути, зокрема, конверт, в якому судом направлено копію оскаржуваного судового рішення; безпосередньо надіслана заявнику копія судового рішення суду апеляційної інстанції або супровідний лист, які містили б відмітку про дату та вхідний номер поштового відправлення; розписка про отримання копії судового рішення, скріншот електронної скриньки заявника; тощо.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судових рішень, що набрали законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, касаційний суд враховує, що оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений з об`єктивних і, які не залежали від волі та поведінки особи, причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У випадку, якщо суди обмежуються вказівкою на наявність «поважних причин» для поновлення пропущеного строку, вони не вказують чітких підстав такого поновлення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 7 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка і Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34).

За таких обставин касаційні скарги відповідно до частини третьої

статті 393 ЦПК України залишаються без руху з наданням заявнику права протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження та надати докази, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Згідно з пунктом 6 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено клопотання особи, яка подає скаргу.

Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті (стаття 409 ЦПК України).

У касаційних скаргах заявник просить:

«1. Підтвердити нікчемним «повний текст судового рішення («постанови від 09.11.2023 року»)» (яка насправді не ухвалювалась у цей день, та/або межах судового засідання/будівлі суду) Одеського апеляційного суду по цій справі

№ 522/9431/21, складений 22.11.2023 року (затверджений секретарем текст якого досі не надісланий Позивачу).

2. Скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2023 року - про «закриття» провадження по цивільній справі про відшкодування надміру сплаченого судового збору та шкоди, заподіяної його неповерненням, неналежним розглядом та роз`єднанням повернення позову - за підставами зазначеними у моїй апеляційній скарзі раніше, та як такого «закриття» провадження, що чинним Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено до винесення рішення по справі, та ухвалити нове рішення.

3. Підтвердити нікчемність в матеріалах справи (якщо є) заяв (клопотання, та ін.), повноваження підписантів яких (якщо такі є) не було належним чином підтверджено.

4. Розглянути можливість винесення окремої ухвали щодо процесуальних порушень по справі допущених Одеським апеляційним судом.

5. Розглянути можливість винесення окремої ухвали щодо процесуальних порушень по справі допущених Приморським районним судом м. Одеси.

6. Зберегти за Позивачем можливість змінити або доповнити цю скаргу».

Таким чином, ОСОБА_1 слід подати до суду нову редакцію касаційних скарг, в яких необхідно чітко зазначити, які саме судові рішення яких саме судів підлягають касаційному оскарженню. Поряд з цим вимоги клопотання особи, яка подає скаргу, повинні бути викладені відповідно до повноважень суду касаційної інстанції з урахуванням положень статті 409 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Проте касаційні скарги ОСОБА_1 не містять відповідних відомостей щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків за його наявності або номеру і серії паспорта.

За таких обставин заявнику необхідно подати до Верховного Суду виправлені касаційні скарги, оформлені у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, та надати копії цих скарг відповідно до кількості учасників справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень) (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України).

Проте касаційні скарги ОСОБА_1 не відповідають зазначеним вимогам закону; заявник не обґрунтовує, в чому полягає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Оскільки касаційні скарги оформлені з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вони відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишаються без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року залишити без руху.

Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

Якщо заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, не буде подано заявником у зазначений строк, це є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

У разі невиконання у встановлений судом строк інших вимог цієї ухвали скарги вважатимуться неподаними і підлягатимуть поверненню заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко