Справа №295/9905/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Про залишення заяви без руху

02.07.2024 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Чішман Л.М.,

вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт самостійного виховання та утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_2 , яка є матір`ю спільної із заявником дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає окремо від родини та не приймає участі у вихованні та утриманні дитини.

Встановлення факту необхідно заявнику для захисту прав та інтересів дитини, оформлення документів для отримання соціальної допомоги від держави, вирішення питання про переміщення з дитиною для оздоровлення та духовного і морального розвитку.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддею встановлено, що заява подана без додержання вимог, встановлених ЦПК України.

Вимоги до позовної заяви визначені статтями 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Проте, позовна заява не містить всіх визначених ч. 3 ст. 175 ЦПК України реквізитів.

Цивільні справи розглядаються судом виключно в порядку, встановленому ЦПК України, яким в тому числі встановлено вимоги до форми та змісту заяви, з якою особа має право звернутись до суду.

Відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно до положень частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, однією з умов встановлення факту в рамках окремого провадження є відсутність спору про право, тобто якщо встановлення такого факту підтвердить наявність чи відсутність саме неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

При цьому, у відповідності до положень ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, в той час як батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, та мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Як визначено частинами 1-3 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню (ч. 4 ст. 157 СК України).

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини, заявник посилається на те, що мати дитини з 2020 року проживає окремо від родини та не приймає участі у вихованні та утриманні дитини.

При цьому пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав.

Отже, сімейним кодексом України чітко передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Одним із способів виконання батьками обов`язку утримувати дитину є стягнення аліментів за домовленістю сторін або за рішенням суду.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Зокрема, мати або батько має право звернутися до суду з позовом про позбавлення другого з батьків батьківських прав через ухиляння його від виконання своїх обов`язків з виховання дитини.

Сімейним кодексом України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 15 СК України). Разом з тим, в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), котрі мають бути підтверджені виключно цивільно-правовими актами (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім), та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються, та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

У постанові від 13.10.2022 у справі №755/1938/22 Верховний Суд зазначив, що для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

При цьому заявник не вказує в чому полягають перешкоди для виконання ним його батьківських обов`язків, тоді коли він є рідним батьком, і має всі права як батько та несе всі обов`язки як батько, і ніщо йому не може перешкоджати виконувати свої права і обов`язки по відношенню до дитини.

Посилання заявника на необхідність встановлення даного факту з метою захисту прав та інтересів дитини, оформлення документів для отримання соціальної допомоги від держави, вирішення питання про переміщення з дитиною для оздоровлення та духовного і морального розвитку, не доведено та не надано доказів щодо порушення будь-яких прав дитини чи батька з боку державних органів, та свідчило б про доцільність встановлення заявленого юридичного факту, не конкретизовано в частині соціальної допомоги, яку соціальну допомогу має намір заявник оформити та отимати від держави, а також не залучено до участі у справі державного органу, який повинен надавати таку соціальну допомогу.

Таким чином, заявнику необхідно повідомити суд чи звертався він з позовними заявами до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, про позбавлення батьківських прав (зважаючи на доводи вказані мотивувальній частині заяви) та при наявності судових рішень долучити їх до матеріалів заяви в якості доказів, в разі наявності судових рішень у таких справах надати суду належним чином завірені їх копії.

Крім цього, враховуючи наявність рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19.07.2023 №295/1635/23 про визначення місця проживання дитини з позивачем, заявнику необхідно обґрунтувати твердження про необхідність встановлення факту з метою вирішення питання про переміщення з дитиною для оздоровлення та духовного і морального розвитку, тобто надати суду посилання на докази про конкретні та реальні перешкоди у вирішенні його питань щодо переміщення з дитиною, враховуючи згадуване рішення від 19.07.2023.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання заяви у справах окремого провадження, яка подається фізичною особою встановлюється ставка у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень.

Заявник, подаючи до суду заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, судовий збір не сплатив, підстав для звільнення від сплати судового збору не зазначив.

Таким чином, ОСОБА_1 , крім зазначеного вище, слід надати до суду посилання на докази про звільнення від сплати судового збору або сплатити судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Судовий збір підлягає сплаті за наступними реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у Жит. обл/Богун. р-н/22030101

Код отримувача (ЄДРПОУ): 37976485

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача: UA0006831

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Найменування коду класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________(ПІБ чи назва установи, організації позивача), Богунський районний суд м. Житомира (назва суду, де розглядається справа).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За наведених обставин, суддя вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк для усунення виявлених та викладених вище недоліків.

Роз`яснити заявнику, що в разі невиконання вимог ухвали суду, заява, відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України буде вважатися неподаною і повернута йому.

Керуючись ст.ст. 185, 274 України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків, що не перевищує 7 (семи) днів з моменту отримання копії ухвали.

Копію ухвали невідкладно направити позивачу.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими документами.

Ухвала може оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Чішман