Справа № 191/807/23
Провадження № 2/191/202/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прижигалінської Т.В.,

за участю секретаря Силкіної О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове в спрощеному порядку в режимі відеоконференції з власних засобів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» про визнання протиправним та скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи його тим, що 07.11.2016року її було прийнято на посаду стрільця стрілецької команди № 3 ст. Синельникове Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».01.12.2017року її було переведено на посаду старшого стрільця стрілецької команди № 3 ст. Синельникове.01.04.2018року її було переведено на посаду стрільця 3 розряду стрілецької команди № 3 ст. Синельникове.01.08.2018року її було переведено на посаду стрільця 4 розряду стрілецької команди № 3 ст. Синельникове. Починаючи з 19.04.2021 року вона обіймала посаду старшого інструктора відділу організації охорони вантажів та об`єктів структурного підрозділу «Служба воєнізованої охорони» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».14.07.2022 року вона отримала повідомлення від свого роботодавця - Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» стосовно того, що на підставі наказу відповідача від 08.07.2022 року № 146/н «Про структурні зміни в підрозділах Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», посада, яку вона займає, скорочується і вона буде звільнена на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України не раніше ніж через два місяці після ознайомлення з даним повідомленням. В цьому ж повідомленні відповідач зазначив, що в подальшому їй буде надана додаткова інформація щодо можливості працевлаштування.09.09.2022року вона отримала від відповідача друге повідомлення стосовно того, що на підставі наказу від 08.07.2022 року № 146/н «Про структурні зміни в підрозділах Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», посада, яку вона займає, скорочується і вона буде звільнена на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Разом із другим повідомленням відповідач запропонував їй перелік вакантних посад у додатку 2 на трьох сторінках та у додатку 2 на восьми сторінках. Наказом (розпорядженням) від 08.09.2022 року № НОК-Ю22/ОС про припинення трудового договору (контракту) її було звільнено з 15.09.2022 року з посади старшого інструктора відділу організації охорони вантажів та об`єктів структурного підрозділу «Служба воєнізованої охорони» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» у зв`язку зі скороченням штату.

Згідно ст. 233 Кодексу законів про працю України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. Відповідно до ст. 234 Кодексу законів про працю України в разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення минуло не більше одного року. Так, 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години30хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому указами Президента строк дії воєнного стану продовжувався на 90 діб до кінця 2022 року, 07 листопада 2022 року Указом Президента України № 757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.02.03.2022року на сайті Ради суддів України було опубліковано рекомендації стосовно роботи судів в умовах воєнного стану. В п. 6 зазначених рекомендацій Рада суддів України рекомендувала усім судам України виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків, по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану. Також, відповідно до довідки від 11.01.2023 року № б/н, її чоловік - молодший сержант ОСОБА_2 - призваний на військову службу відповідно до Наказу Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України від 22.02.2022 року № 2 та зарахований у списки особового складу до військової частини НОМЕР_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 11.01.2023 року №11. Також вона разом із чоловіком, якого у відповідності до вищевикладеного було призвано на військову службу, виховують дитину-інваліда.Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом «SARS-СоV-2» із змінами і доповненнями, відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» Кабінет Міністрів України постановив установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV- 2, з 19 грудня 2020 р. до 30 квітня 2023 р. на території України карантин. Відповідно до зазначеної постанови, на період дії карантину фізичним особам і суб`єктам господарювання було рекомендовано дотримуватися протиепідемічних заходів, спрямованих на запобігання поширенню СОVID-19.Також відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19) продовжуються на строк дії карантину, зокрема, строки, визначені Цивільним кодексом України та Кодексом законів про працю України. Враховуючи вищевказані обставини кожну окремо та всі разом у сукупності, керуючись чинним законодавством України, вона просить суд вважати поважними причини пропуску нею місячного строку на подання даної позовної заяви, та поновити для неї цей пропущений строк.

Також вважає, що норми ст. ст. 2, 5, 21, 22, п. 4 ст. 36, п. 1 ст. 40, ст. 49-2, ст. 42 КЗпП були порушені відповідачем при видачі наказу про звільнення.

В порушення вказаних норм законодавства при першому її повідомленні про наступне звільнення, відповідач не запропонував їй іншу роботу на підприємстві. Лише разом із другим повідомленням про наступне звільнення відповідач запропонував їй перелік вакантних посад у додатку 2 на трьох сторінках і у додатку 2 на восьми сторінках. Вона наголошує, що із переліком вакантних посад, доданих до другого повідомлення про наступне звільнення, вона ознайомилась 09.09.2022 року, в той час як наказ (розпорядження) № НОК-Ю22/ОС про припинення трудового договору (контракту) датований 08.09.2022 року, а безпосереднє її звільнення з роботи відбулось вже 15.09.2022 року. Відповідач при врахуванні переважного права на залишення її на роботі не врахував ані її трудовий стаж, ані факт того, що вона разом із чоловіком - ОСОБА_2 виховують дитину- інваліда. Вона звертає особливу увагу суду, що молодший сержант ОСОБА_2 призваний на військову службу відповідно до Наказу Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України від 22.02.2022 року № 2 та зарахований у списки особового складу до військової частини НОМЕР_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 11.01.2023 року № 11. Тому на неї фактично покладається особлива відповідальність по матеріальному забезпеченню життєдіяльності та виховання дитини-інваліда. Згідно відповіді Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 23.12.2022 року № ЦЦУП - 9/217 на адвокатський запит в наданні завірених копій штатного розкладу Дніпровського територіального управління філії «Відомча воєнізована охорона» Акціонерного товариства «Українська залізниця» та штатного розкладу (або інформаційної довідки, підписаної повноваженою особою) з вакантними посадами Акціонерного товариства «Українська залізниця» та його структурних підрозділах і філіях за період з 14.07.2022 року (дати повідомлення Позивача про наступне звільнення) по 15.09.2022 року (дати безпосереднього звільнення Позивача)було відмовлено. Але запитувані документи на її думку можуть слугувати доказами того, що при її повідомленні про наступне звільнення відповідач надав (запропонував) їй неповний список вакантних посад, яке вона мала право зайняти, що також може бути підставою для задоволення її позовних вимог.

Відповідно до ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100, середньомісячна заробітна плата працівникові обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до вищевказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається з довідки відповідача від 23.12.2022 року № 275 про середню заробітну плату (дохід) позивача, частка (результат) становить 455 грн. 29 коп. Вимушений прогул позивача становить 109 робочих днів в період з 15.09.2022 року но 15.02.2023 року (вересень 2022 року - 12 днів, жовтень 2022 року - 20 днів, листопад 2022 року - 22 дні, грудень 2022 року - 22 дні, січень 2023 року - 22 дні, лютий 2023 року - 11 днів).Таким чином, середній заробіток позивача за час її вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача, становить: 455,29 грн. х 109 днів = 49 626,61 грн.

Просить суд вважати поважними причини пропуску ОСОБА_1 місячного строку на подання даної позовної заяви, та поновити для ОСОБА_1 цей пропущений строк; визнати протиправним та скасувати наказ від 08.09.2022 року № НОК-1022/ОС про припинення трудового договору; зобов`язати відповідача поновити її на роботі; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 49 626, 61 грн.; стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, пояснив обставини справи таким чином як вони викладені вище. Також пояснив, щозазначені в переліку вакантних посад від 09.09.2022 року посади не всі відповідають освіті та спеціальності позивачки. Позивачка в усному порядку просила роботодавця влаштувати її на роботу у філії «Відомча воєнізована охорона», так як посади у цій філії відповідають її спеціальності, але їй було відмолено з причин вже зайнятих посад. Крім того, наданий відповідачем перелік штатних одиниць згідно штатного розпису від 01.07.2022 року цієї філії (а. с. 217) не входив до переліку вакантних посад від 09.09.2022 року, який позивачці надавався для ознайомлення перед звільненням. В іншій місцевості позивачка не має можливості працювати, оскільки має дитину-інваліда. Тому позивачка оспорює процедуру її звільнення, а саме, порушення її прав полягає в тому, що із наказом про звільнення вона була ознайомлена 05.09.2022 року, після чого 09.09.2022 року була ознайомлена із переліком вакантних посад, а 15.09.2022 року була звільнена. Тобто відповідач порушив норму ст. 49-2 КЗпП, а саме за кілька днів до звільнення попередив позивачку про звільнення, надавши для ознайомлення перелік вакантних посад. Тобто порушення прав позивачки полягає в тому, що вона не була ознайомлена із переліком посад у філії «Відомча воєнізована охорона», штатний розпис по яким був введений в дію вже з 01.07.2022 року, тобто за два місяці перед її звільненням.

Представник відповідача в судовому засіданні позовних вимог не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовну заяву необґрунтованою, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Також пояснив, що не має суттєвого значення той факт, що позивачка ознайомилася із переліком вакантних посад лише 09.09.2022 року, а спірний наказ видано 08.09.2022 року, оскільки по факту підприємство ознайомило її із наявністю вакантних посад і вона мала можливість висловити свою згоду або незгоду, чого нею зроблено не було. Станом на 01.07.2022 року штатні одиниці у філії «Відомча воєнізована охорона» були вже зайняті, тому вони не входили до переліку вакантних посад від 09.09.2022 року, внаслідок чого позивачка не була з ними ознайомлена. Деякі посади, зазначені в переліку вакантних посад від 09.09.2022 року, відповідають спеціальності та освіті позивачки. Оскільки не було посад по м. Синельникове, які б відповідали її кваліфікації, то позивачці було запропоновано перелік посад по іншим вакантним посадам. При першому повідомленні позивачці в усному порядку пропонувалася інша робота. В період з 14.07.2022 року по 09.09.2022 року позивачці пропонувалися такі посади як економіст з матеріально-технічного постачання, інженер ІІ категорії, інженер з охорони праці, які вказані в переліку вакантних посад з 09.09.2022 року. Станом на 15.07.2022 року, тобто за 2 місяці до її звільнення до 15.09.2022 року, цей перелік вакантних посад містив би й інші вакантні посади. Також просив суд застосувати строк спеціальної позовної давності, який становить один місяць з дня вручення наказу про звільнення.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

У цих спірних правовідносинах суд виходить із важливості дотримання принципів належного врядування та унеможливлення свавільного використання дискреційних повноважень, які систематизовано в Рекомендаціях СМ /Rec (2007) 7 щодо належного управління.

Отже, керівник як посадова особа, яка наділена відповідно до законодавства повноваженнями, що мають вплив на права та інтереси людей, має діяти відповідно до закону в межах норм, що окреслює його повноваження. Роботодавець не повинен діяти свавільно (Рекомендація СМ /Rec (2007) щодо належного управління (стаття 2).

Зміст рішень, прийнятих відповідною посадовою особою, а також порядок їх ухвалення мають ґрунтуватися на законі.

Роботодавець при виконанні адміністративних повноважень повинен діяти лише в чітко окреслених межах. Він не має діяти упереджено або його дії не мають сприйматися як такі (Рекомендації СМ /Rec (2007)7 щодо належного управління (стаття 4), Рекомендація № R (2000) 6 щодо статусу посадових осіб в Європі (Принцип 13).

Під час ухвалення відповідного рішення роботодавець має враховувати всі фактори, що стосуються цього рішення, при чому кожен фактор підлягає ретельному аналізу. Фактори, що не є ревалентними, повинно виключити з розгляду. На процес ухвалення адміністративного рішення не мають впливати особисті інтереси або упереджене ставлення посадової особи, яка ухвалює рішення. Слід уникати будь-яких проявів упередженості.

Зазначене узгоджується із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, за змістом якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Наказом № 146/Н від 08.07.2022 року Акціонерним товариством «Українська залізниця» «Про структурні зміни в підрозділах регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» (а. с. 88) виключено зі складу регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» зі скороченням посад структурні підрозділи «Дніпровський загін воєнізованої охорони» та «Криворізький загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» з дотриманням строків, встановлених чинним законодавством України; виключено зі складу апарату управління регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» зі скороченням посад структурний підрозділ «Служба воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» з дотриманням строків, встановлених чинним законодавством України; начальнику служби кадрової та соціальної політики забезпечити попередження працівників структурного підрозділу «Служба воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» про зміни відповідно до вимог чинного законодавства України.

14.07.2022 року позивачка отримала перше повідомлення від старшого інструктора відділу організації охорони вантажів та об`єктів структурного підрозділу «Служба воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» щодо скорочення посади, яку вона займає, на підставі наказу регіональної філії «Придніпровська залізниця» від 08.07.2022 року № 146/Н,та що вона буде звільнена на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України не раніше ніж через два місяці після ознайомлення з даним повідомленням. Також зазначено, що у подальшому їй буде надана додаткова інформація щодо можливості працевлаштування.

09.09.2022 року позивачка отримала друге повідомлення від старшого інструктора відділу організації охорони вантажів та об`єктів структурного підрозділу «Служба воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» щодо скорочення посади, яку вона займає,на підставі наказу регіональної філії «Придніпровська залізниця» від 08.07.2022 року № 146/Н, та що вона буде звільнена на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. В даному повідомленні зазначено, що для працевлаштування запропоновано їй перелік вакантних посад у додатку 1 на трьох сторінках та у додатку 2 на восьми сторінках.

09.09.2022 року позивачка отримала під особистий підпис Додаток 1переліку вакантних посад у структурних підрозділах регіональної філії «Придніпровська залізниця» станом на 09.09.2022 року та Додаток 2 переліку вакантних посад у підрозділах акціонерного товариства «Українська залізниця» станом на 09.09.2022 року

Наказом від 08.09.2022 року № НОК-1022/ОС звільнено ОСОБА_1 15.09.2022 року з посади старшого інструктора відділу організації охорони вантажів та об`єктів структурного підрозділу «Служба воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця`на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату. З даним наказом ОСОБА_1 ознайомлена під особистий підпис 05.09.2022 року.

Згідно листа заступника начальника служби кадрової та соціальної політики регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 18.12.2023 року через безперервний виробничий процес у межах акціонерного товариства «Українська залізниця» щодня відбувається прийом та звільнення працівників, що зі свого боку впливає на перелік вакантних посад. З урахуванням динамічності виробничого процесу та плинності персоналу, сформувати перелік вакантних посад по АТ «Українська залізниця» в ретроспективі, зокрема з 17.07.2022 по 15.09.2022 року, виходячи з технічного алгоритму програми з обліку персоналу, на жаль, не вбачається можливим.

Згідно листа директора Департаменту розвитку персоналу та кадрової політики від 01.02.2024 року у програмному забезпеченні «АСУ «Кадри» відсутня функція зберігання архівних даних щодо вакантних посад в АТ «Укрзалізниця» та його структурних підрозділах і філіях за період з 17.07.2022 року по 15.09.2022 року, тому запитувану інформацію надати не вбачається можливим.

Згідно штатного розпису Дніпровського територіального управління філії «Відомча воєнізована охорона» кількість штатних одиниць склала 9. Даний штатний розпис введено в дію з 01.07.2022 року (а. с. 215).

Згідно ч. 1 ст. 2 КЗпП України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку.

Згідно ст. 51 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

Згідно ст. 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження трудових прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.

Згідно ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця (статті 40, 41). У разі зміни роботодавця, а також у разі їх реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи роботодавця можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадкахзмін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно ст. 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи.

Згідно п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до ч. 6 ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2,6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги ст.. 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Таким чином, однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17, провадження № 11-431асі18.

Судом встановлено, що відповідач своєчасно та належним чином повідомив позивачку про наступне вивільнення, про що свідчить її особистий підпис в повідомленні від 14.07.2022 року. Але відповідач станом на 14.07.2022 року не виконав обов`язок щодо надання пропозицій про всі наявні на підприємстві вакансії, які з`явилися на підприємстві протягом двох місяців, а саме, з 14.07.2022 року по 14.09.2022 року), і які існували на день звільнення. Дані обставини свідчать про порушення відповідачем вимог ст.. 49-2 КЗпП України.

Доводи відповідача, викладені у відзиві та надані в судовому засіданні є безпідставними та необгрунтованими, оскільки з невідомих причин та всупереч вимогам ст.. 49-2 КЗпП України позивачка не була ознайомлена із наявними вакансіями, які б відповідали її освіті, професії та спеціальності, в день отримання повідомлення про звільнення (14.07.2022 року), тобто за 2 місяці до звільнення. Також в порушення трудових прав позивачки вона була ознайомлена із переліком вакантних посад лише 09.09.2022 року при отриманні другого повідомлення про звільнення, що є грубим порушенням вимог статті 49-2 КЗпП України, яка не передбачає другого повідомлення про звільнення та ознайомлення із вакансіями за декілька днів до звільнення. Крім того, з спірним наказом від 08.09.2022 року позивачка була ознайомлена 05.09.2022 року про її звільнення 15.09.2022 року. Тобто на момент ознайомлення із наказом позивачка взагалі ще не була ознайомлена із наявними вакантними посадами, а також відповідачем не доведено з яким змістом наказу вона була ознайомлена, враховуючи, що ознайомилася позивачка 05.09.2022 року, а наказ про припинення трудового договору виданий 08.09.2022 року.

За таких обставин судом встановлено порушення з боку відповідача вищевказаних норм трудового законодавства та відповідно трудових прав позивачки при її звільненні, у зв`язку з чим спірний наказ підлягає скасуванню, а позивачка поновленню на роботі.

Представник позивачки, обґрунтовуючи пропущений нею місячний строк звернення до суду з моменту вручення їй копії спірного наказу, посилався на наявність у неї дитини-інваліда, що підтверджується копією посвідчення (а. с. 14), на наявність у цей період встановленого карантину, на умови воєнного стану, а також посилався на рекомендації Ради суддів України щодо виваженого підходу судами до питань, пов`язаних із процесуальними строками в умовах воєнного стану. Дані обставини у своїй сукупності заслуговують на увагу, а тому суд визнає їх поважними, внаслідок чого пропущений позивачкою місячний строк підлягає поновленню.

Щодо вирішення позовної вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100, середньомісячна заробітна плата працівникові обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до вищевказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається з довідки відповідача від 23.12.2022 року № 275 про середню заробітну плату (дохід) позивача, її середньоденна заробітна плата становить 455 грн. 29 коп. Вимушений прогул позивача становить 458 робочих дня в період з 15.09.2022 року по 18.06.2024 року (вересень 2022 року - 12 днів, жовтень 2022 року - 20 днів, листопад 2022 року - 22 дні, грудень 2022 року - 22 дні, січень 2023 року - 22 дні, лютий 2023 року - 20 днів, березень 2023 року 23 дня, квітень 2023 року 20 днів, травень 2023 року 23 дня, червень 2023 року 22 дня, липень 2023 року 21 день, серпень 2023 року 23 дня, вересень 2023 року 21 день, жовтень 2023 року 22 дня, листопад 2023 року 22 дня, грудень 2023 року 21 день, січень 2024 року 23 дня, лютий 2024 року 21 день, березень 2024 року 21 день, квітень 2024 року 22 дня, травень 2024 року 23 дня, червень 2024 року 12 днів). Таким чином, середній заробіток позивача за час її вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача, становить: 455,29 грн. х 458 днів = 208522 грн. 82 коп.

Згідно п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути суму заробітної плати в межах суми присудженої до стягнення за один місяць, що передував місяцю винесенню судового рішення (травень 2024 р.), а відтак судове рішення в частині суми стягнення в розмірі 10471 грн. 67 коп. (23 робочих дні х 455, 29 грн.) та поновлення позивача на посаді підлягають негайному виконанню.

Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, відповідно до вимог якої, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які понесені позивачем в ході судового розгляду, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну допомогу; пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦІІК для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представником позивача надано ордер на надання правничої (правової) допомоги, договір про надання правової допомоги № 36/ФО-АБ/22 від 15.12.2022 року, рахунок на оплату № 1/33 від 07.04.2023 року за надання юридичних послуг на суму 6000 грн., платіжна квитанція № 133032887 про сплату 6000 грн., акт приймання-передачі наданих юридичних послуг до договору № 36/ФО-АБ/22 від 15.12.2022 року зі змістом наданих правових послуг, в тому числі й участі представника позивача у судових засіданнях.

За таких обставин заявлений розмір витрат в сумі 6000 грн. є документально підтвердженим, обгрунтованим та співмірним із складністю справи, об`ємом наданих представником позивачки юридичних послуг, а також його участю в судових засіданнях.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене та повне задоволення позовних вимог судовий збір у розмірі 2147 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 141, 247, 258, 259, 263 265, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 місячного строку на подання позовної заяви та поновити цей строк.

Визнати протиправним та скасувати наказ (розпорядження) Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіонального філії «Придніпровська залізниця» від 08.09.2022 року № НОК-1022/ОС про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на роботі з 15.09.2022 року на посаді старшого інструктора відділу організації охорони вантажів та об`єктів структурного підрозділу «Служба воєнізованої охорони» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», , індекс 03150 м. Київ вул. Єжи Гедройця, 5, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15.09.2022 року по 18.06.2024 року в розмірі 208522 грн. 82 коп. з вирахуванням обов`язкових податків та зборів.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця», , індекс 03150 м. Київ вул. Єжи Гедройця, 5, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судовий збір в сумі 2147 грн. 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді та стягнення середнього заробітку у розмірі 10 471 грн. 67 коп. за час вимушеного прогулу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду або через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

Повний текст рішення виготовлений до 24.06.2024 року.

Суддя Т. В. Прижигалінська