Справа № 216/7526/24
провадження №2/216/2877/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Чирського Г.М.,

за участю: секретаря судового засідання Смолдирева М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 м. Кривого Рогу, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Трофименко Марина Володимирівна, до ОСОБА_2 , Виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про зняття арешту,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Трофименко Марина Володимирівназвернулася до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , Виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про зняття арешту, обґрунтовуючи його тим, що 02.07.2003 року відповідно до Договору дарування частини домоволодіння від 02.07.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за №5237, відповідачем ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 та третім особам ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було подаровано 1/4 частину домоволодіння, що складається з: двокімнатної квартири під АДРЕСА_1 по вулиці Нахічеванська, буд. 9. Маючи намір подарувати свою частину квартири своїй онучці ОСОБА_6 , ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса за юридичною консультацією.

Під час перевірки нотаріусом обтяжень на нерухоме майно виявлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - на підставі ухвали, б-н, 03.04.2000, Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, було накладено обтяження. Представник позивача зазначає, що обтяження існувало ще до переходу права власності на квартиру від попереднього власника, яким був ОСОБА_2 , та теперішніми власниками, якими є позивач ОСОБА_1 та треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_7 . Наявність обтяження на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 , яка на даний час є власністю позивача та третіх осіб, порушує їх право власності на вказане майно.

Враховуючи той факт, що вирішити питання щодо зняття арешту не можна вирішити в позасудовому порядку, позивач ОСОБА_1 звертається до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 28.10.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Крім того, за клопотанням представника позивача постановлено витребувати з Відокремленого структурного підрозділу «Криворізька філія державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області» копію ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № б/н від 03.04.2000 року, або копію іншого документа, на підставі якого було накладено обтяження 3690433 на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Учасники справи у судове засідання не з`явилися.

Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзиву, заперечень до суду не надав.

Представник відповідача Виконкому Центрально-Міської районної у місті ради надав заяву про розгляд справи без їхньої участі.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи в спрощеному позовному провадженні, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.07.2003 року відповідно до Договору дарування частини домоволодіння від 02.07.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за № 5237, відповідачем ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 та третім особам ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було подаровано 1/4 частину домоволодіння, що складається з: двокімнатної квартири АДРЕСА_1 по вулиці Нахічеванська, будинок № 9.

Право власності на вищевказане майно було зареєстроване в КП "Криворізьке БТ" 02.09.2003 року як приватна спільна часткова власність по 1/12 частки за ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу 1377906.

Як зазначено в позові, ОСОБА_1 , маючи намір подарувати свою частину квартири своїй онучці ОСОБА_6 , звернулася до нотаріуса за юридичною консультацією.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - на підставі ухвали, б/н, 03.04.2000, Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, було накладено обтяження (реєстраційний номер обтяження: 3690433, дата реєстрації: 05.09.2006 року, реєстратор: Перша Криворізька державна нотаріальна контора, додаткові дані: архівний запис № 56188-166 від 04.04.2000 року (1224/44), на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що обтяження на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , було накладено на підставі ухвали Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.04.2000 року в межах справи за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Отже, на момент вчинення нотаріальної дії щодо посвідчення Договору дарування частини домоволодіння від 02.07.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, обтяження вже мало місце, оскільки ухвала Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу винесена 03.04.2000 року, а договір дарування між сторонами укладено 02.07.2003 року, тобто три роки до нотаріальної дії.

Наявність обтяження на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 , яка на даний час є власністю позивача та третіх осіб, порушує їх право власності на вказане майно.

Враховуючи той факт, що вирішити питання щодо зняття арешту не можна вирішити в позасудовому порядку, позивач ОСОБА_1 звертається до суду із вказаним позовом.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути його протиправно позбавлений.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положеннями статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до частини першої статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред?являються за місце знаходженням цього майна або основної її частини.

Відповідно до ч. 2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" від 03.06.2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред?явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону) арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85 гс 19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Аналогічний за змістом висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61-12594 св 21), від 08 грудня 2022 року у справі № 331/1383/20 (провадження № 61-7109 св 22).

Оскільки судом встановлено, що позивач позбавлений права користуватись своїми правами, зокрема обмежений у праві розрядження майном та / або набутті такого права, тому суд приходить висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, ст.ст. 4, 10-13, 81, 141, 209, 247, 263-265, 274 ЦПК України, суд , -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_3 , накладений на підставі ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.04.2000 року, реєстраційний номер обтяження: 3690433 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, дата реєстрації: 05.09.2006 року, реєстратор: Перша Криворізька державна нотаріальна контора.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г.М. Чирський