КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3093/23
Провадження № 2/552/356/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2024 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря судового засідання Лихошвай А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) по заборгованості по аліментам на утримання неповнолітніх дітей та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від заборгованості по аліментам, зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) по заборгованості по аліментам на утримання неповнолітніх дітей посилаючись на те, що сторони мають двох синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачем. Судовим наказом Київського районного суду м. Полтави від 18 червня 2018 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання дітей. Відповідач не виконує рішення суду, заборгованість складає 30 118,59 грн. Просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 30 118,59 грн. та судові витрати у розмірі 7 000 грн.

ОСОБА_2 звернувся в суд з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про звільнення від заборгованості по аліментам, зменшення розміру аліментів посилаючись на те, що у період з червня 2018 року по жовтень 2021 року ним сплачені всі кошти, що були нараховані державним виконавцем в рамках виконання судового наказу про стягнення аліментів. 25.01.2019 року ОСОБА_1 відкликала виконавчий документ про стягнення аліментів та 06.08.2021 року знову подала його до примусового виконання. Сторони разом з дітьми мешкали за однією адресою, він забезпечував їх продуктами харчування, купував дорогоцінні подарунки, разом проводили час. Тому просить звільнити від сплати аліментів у період з 26 січня 2019 року по 01 жовтня 2021 року та відмовити у стягненні неустойки за цей же період.

12 липня 2023 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву про зміну позовних вимог.

12 жовтня 2023 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої період з 25 січня 2019 року по 18 жовтня 2021 року, коли вона відкликала виконавчий документ з примусового виконання підлягає виключенню. Заборгованість по аліментам складає з червня 2018 року по грудень 2022 року 14 582,44 грн. Просила стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 14 582 грн. та судові витрати.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 06.06.2023 року відкрито спрощене позовне провадження по справі з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2023 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від заборгованості по аліментам, об`єднано з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки ( пені) по заборгованості пор аліментах. Здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження цивільної справи до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 08 грудня 2023 року закрито підготовче провадження та справа призначено до розгляду.

У судове засідання представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_5 не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. У задоволенні зустрічних позовних вимог просить відмовити. Від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 про невизнання позовних вимог посилаючись на те, що батьком дітей не надавалась матеріальна допомога на утримання дітей. Періодичне спілкування з дітьми та придбання продуктів харчування, подарунків не звільняють ОСОБА_2 від сплати аліментів. Проживання її з дітьми в одному приміщенні з ОСОБА_2 не свідчить про наявність підстав звільнення останнього від сплати аліментів. Просить відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, належаним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Зустрічні позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву щодо не визнання позовних вимог ОСОБА_1 посилаючись на його безпідставність та недоведеність. Державним виконавцем відповідно до вимог діючого законодавства жодних дій у зв`язку з наявною заборгованістю по аліментам відносно нього вчинено не було. Просить зменшити суму витрат на правничу допомогу , що заявлені до стягнення ОСОБА_1 .

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились.

Суд, дослідивши докази по справі,дійшов до наступного висновку.

Судом установлено, що сторони мають дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до судового наказу ( справа № 552/3477/18) виданого Київським районним судом м. Полтави від 18 червня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до повноліття дітей, починаючи з 18 червня 2018 року.

Судовий наказ звернутий до примусового виконання.

Відповідно до довідки виданої Київським ВДВС у місті Полтаві Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 47165 від 23.05.2023 року, заборгованість ОСОБА_2 згідно виконавчого листа № 552/3477/18 складає 30 118,59 грн.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 .

Ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приймаючи до уваги заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог суд виходить з наступного.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. ЇЇ завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності.

Це додаткові втрати належного боржника, майнове покарання його за невиконання або несвоєчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Згідно ч.1ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Згідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У п. 22 постанови Пленуму ВСУ від15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 зазначила, що примусове виконання виконавчого документів про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дітей, відповідно до її заяви було призупинено у період з 25 січня 2019 року по 18 жовтня 2021 року, а тому даний період позивачем не враховується ні до суми заборгованості по аліментам, так як наслідок не входить у період нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позивач ОСОБА_1 вказала , що заборгованість по аліментам за період з 12 червня 2018 року по грудень 2022 року складає 14 582,44 грн.

Позивачем згідно ч.1 ст. 196 СК України визначено суму пені у розмірі 14 582,44 грн.

Заперечень зі сторони ОСОБА_2 щодо суми заборгованості не надходило.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статей 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч.3,4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суду не надано належних доказів , що сума заборгованості по аліментів утворилась не з вини платника аліментів ОСОБА_2 ..

А тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 .

За нормами ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Позитвачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 не надано суду доказів у розумінні ст. 76-81 ЦПК на підтвердження наявності обставин, що мають істотне значення та слугували б підставою для звільнення його від сплати аліментів.

Таким чином підстави для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відсутні.

Що стосується витрат на правничу допомогу, яка понесла ОСОБА_1 , то суд виходить з наступного.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Представник відповідача за первісним позовом надав заяву про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

З огляду на викладене, беручи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, заперечення відповідача , суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 3 500 грн., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., від сплати якого звільнена позивач при зверненні до суду.

Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 141, 259, 263-265,268 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) по заборгованості по аліментам на утримання неповнолітніх дітей задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за час прострочення сплати аліментів у розмірі 14 582 грн. 44 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 3 500 грн., а всього 18 082 грн. 44 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від заборгованості по аліментам, зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач за первісним позовом відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1

Відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Головуючий Ж.В. Кузіна