Провадження № 2/161/3814/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 грудня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді - Олексюка А.В.,

при секретарі - Новак Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом адвоката Білецької Інни Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

15.07.2024 позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна в порядку спадкування за законом.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що будинковолодіння АДРЕСА_1 , належало батькові позивача - ОСОБА_4 .

Згідно договору про надання і безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п?яти включно від 24.12.1960 року ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Торчинської селищної ради депутатів трудящих №119-ж від 27.03.1957 року, було виділено земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Право власності на зазначений житловий будинок та на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в установленому законом порядку зареєстровано не було.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилась спадщина на усе його майно.

Останнім зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_4 був будинок АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла його дружина - ОСОБА_5 , як спадкоємець за законом першої черги, шляхом фактичного прийняття спадщини. Однак, спадкові права на зазначений об?єкт нерухомості нею оформлено не було.

ІНФОРМАЦІЯ_2 мати позивача - ОСОБА_5 також померла. Після її смерті відкрилась спадщина на усе її майно, а так, як за життя спадкодавець заповіту не склала, спадщина відкрилась за законом.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_5 та прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадщину не приймали.

Оскільки, правовстановлюючий документ на спірний об?єкт нерухомого майна не видавався, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Дана обставина підтверджується постановою приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу, Гаврилюк М.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.02.2024 року №б/н.

На підставі наведеного, позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , судові витрати у даній справі щодо оплати судового збору залишити за позивачем.

Ухвалою від 18.07.2024 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі.

Представник позивача - адвокат Білецька І.М. 12.08.2024 подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, по невідомі суду причині, хоча належним чином були повідомленні про місце, дату та час судового засідання.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.5-9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Останнім зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_4 був будинок АДРЕСА_1 (а.с.29).

На підставі рішення виконкому Торчинської селищної ради депутатів трудящих № 119-ж від 27.03.1957 року ОСОБА_4 було виділено 0,12 га земельної ділянки в безстрокове користування будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.14).

Актом про винос в натуру меж земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку в містах, селищах міського типу і селах від 20.12.1957 року, що був винесений на підставі рішення виконкому Торчинської селищної ради депутатів трудящих N? 119-ж від 27.03.1957 року, ОСОБА_4 було винесено в натуру межі земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 . Площа земельної ділянки 0, 12 га. (а.с.15).

Згідно договору про надання і безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п?яти включно від 24.12.1960 року ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Торчинської селищної ради депутатів трудящих N? 119-ж від 27.03.1957 року, було виділено земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.16-17).

Право власності на зазначений житловий будинок в установленому законом порядку зареєстровано не було, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна, Номер інформаційної довідки: 384018530, Дата формування: 23.06.2024 року (а.с.25).

Право власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 також в установленому законом порядку зареєстровано не було. Вказана обставина підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна, Номер інформаційної довідки: 384018582, Дата формування: 23.06.2024 року(а.с.26).

Відповідно до копії спадкової справи №10/2011 заведеної після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Гаврилюк М.В. свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 було видано ОСОБА_5 , а саме на кошти, грошові вклади .

ІНФОРМАЦІЯ_2 мати позивача - ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Останнім зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_5 був будинок АДРЕСА_1 (а.с.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною 1 та 3 статті1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Стаття 328 ЦК України вказує, що право власності набувається на підставах не заборонених законом, зокрема із правочинів. Право власності визнається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На випадок своєї смерті ОСОБА_5 заповіту не залишила, а тому, в цьому випадку, спадкування здійснюється за законом.

Суд встановив, що до складу спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 входить зокрема житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач та відповідачі, є спадкоємцями першої черги, оскільки є дітьми ОСОБА_5 ..

Відповідно до копії спадкової справи №1/2024 заведеної після смерті ОСОБА_5 приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Гаврилюк М.В., з заявою про прийняття спадщини 26.02.2024 звернулася ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали заяви про відмову від спадщини.

Приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Гаврилюк М.В. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки, правовстановлюючий документ на спірний об?єкт нерухомого майна не видавався (а.с.30).

Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 рокуN24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до ч. 3ст. З Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4ст. З зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов?язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року N? 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N? 7/5 зареєстроване в Мін?юсті 18 лютого 2002 року за N? 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"

У пункті 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об?єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 N? 127, міститься перелік об?єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва.

Зокрема, зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 N? 1127, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05.08.1992, є технічний паспорт на об?єкт нерухомого майна.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, що пов?язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Крім того, згідно з п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «ро судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року N? 5 з урахуванням положень частини першої статті 15та статті392 ЦК України власник майна має право пред?явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтями 1268 та 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6-місячного строку, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що позивачка не має можливості оформити спадщину у позасудовому порядку, оскільки відомості щодо права власності на спірний житловий будинок в Державному реєстрі речових прав відсутні, погосподарський облік на території Торчинської селищної ради не ведеться.

Окрім того, земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлових і господарських будівель та споруд, на якій і розміщено вищевказаний житловий будинок, не була оформлена належним чином та ніколи не належала на праві приватної власності спадкодавцеві ОСОБА_4 та/або ОСОБА_5 , а тому, надати нотаріусу документи, які стосуються цієї земельної ділянки, на якій побудовано спірний будинок та які передбачені пунктом 8 частини 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а саме: державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею, виданих до 01 січня 2013 року, не можливо.

Проведення державної реєстрації за позивачем права власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування за законом відповідно до пункту 66 "Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є неможливим, оскільки у позивача відсутні документи про право власності спадкодавця на земельну ділянку, на якій розміщений спірний будинок, а саме: свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане на ім?я спадкодавця до 01 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за законом, яка належно прийняла спадщину, бажає отримати спадщину, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документів, які засвідчують право власності на таке майно, то суд дійшов висновку, що позов, в межах заявлених вимог, підлягає до задоволення.

В позовній заяві позивач просила судові витрати з оплати судового збору залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76 78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, ст. 1261, 1225, 1226, 1261, 1270, ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов адвоката Білецької Інни Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області А.В. Олексюк