УХВАЛА

24 червня 2024 року м. Кропивницький

справа № 385/2111/23

провадження № 22-ц/4809/1132/24

Суддя Кропивницького апеляційного суду Дьомич Л.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено частково; визнано за ОСОБА_2 право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 Голованівського району Кіровоградської області; визнано за ОСОБА_2 право власності на частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :50:058:0015, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1 га; у решті позовних вимог відмовлено.

На зазначене рішення суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, відповідно до якої сторона просить оскаржуване рішення скасувати у частині задоволення позовних вимог про визнання права власності позивача на частину будинку, набутого за час шлюбу та ухвалити у цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні зазначеної вимоги.

При цьому, до поданої апеляційної скарги скаржником включено заперечення на ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області, якою постановлено продовжити розгляд справи після усунення недоліків уточненої позовної заяви. Заперечення ґрунтуються, зокрема, на тому, що зазначена ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, проте у зв`язку з прийняттям саме цієї ухвали судом було проведено розгляд справи за уточненими позовними вимогами.

Проте, ухвала, зміст якої відповідає доводам апеляційної скарги, була постановлена судом першої інстанції у даній справі 23 квітня 2024 року. Натомість ухвала від 24 квітня 2024 року, про скасування якої просить скаржник у прохальній частині скарги, Гайворонським районним судом Кіровоградської області у даній справі не постановлялась.

Викладене свідчить про оформлення апеляційної скарги з порушенням вимог п. 4 ч. 2 ст. 356 ЦПК України.

Апеляційний суд зауважує також, що заперечення відповідача на оскаржувану ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області, у разі відкриття провадження за поданою скаргою, враховуватимуться судом при вирішенні питання наявності або відсутності підстав для розгляду судом першої інстанції уточнених позовних вимог по суті.

Разом з тим, висновки суду у частині вимог про визнання за позивачем права власності на частину земельної ділянки, кадастровий номер :50:058:0015 та припинення права спільної сумісної власності відповідача на частину зазначеної земельної ділянки, з якими, виходячи з доводів апеляційної скарги, не погоджується скаржник, викладені у рішенні Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2024 року, а не в оскаржуваній ухвалі місцевого суду.

Таким чином, не погоджуючись в апеляційній скарзі з вирішенням судом першої інстанції вимог уточненої позовної заяви, відповідач фактично оскаржує рішення суду першої інстанції у відповідній його частині, без вимоги перегляду розподілу майна апеляційним судом, яке визначене за уточненими вимогами.

Наведене, в силу положень законодавства передбачає що перегляд апеляційним судом відбувається в межах оскарження, тобто як вказано в прохальній частині апеляційної скарги сторона просить скасувати рішення в частині вирішення «про визнання права власності на частину будинку», конкретизовано, що оскаржується судовий висновок в частині задоволених позовних вимог, однак судом першої інстанції задоволені вимоги ОСОБА_2 і щодо земельної ділянки, відносно якої прохальна частина не містить вимогу, однак в мотивувальній вказано про незаконність вирішення справи в цій частині, з огляду непогодження з ухвалою про прийняття уточнених вимог. Суд звертає увагу на положення ст. 367 ЦПК, 354 ЦПК, межі та строки оскарження судового рішення.

У п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон) унормовано, що судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної скарги на судове рішення.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19 зазначено, що будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (п. 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17).

Відповідно до п.п. 2, 9, 10 ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом необхідно розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19.

Зі змісту позовної заяви з уточненими позовними вимогами вбачається, що позивач просила суд першої інстанції:

- визнати за ОСОБА_2 право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_2 , припинивши право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на частину вказаного житлового будинку з надвірними спорудами;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на частину прилеглих до житлового будинку АДРЕСА_2 двох земельних ділянок, кадастровий номер :50:058:0015, площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та кадастровий номер :50:058:0016, площею 0,0990 га для ведененя особистого селянського господарства, припинивши право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на частину вказаних земельних ділянок.

Як вбачається з мотивів поданої апеляційної скарги, скаржник не погоджується з вирішенням судом першої інстанції вимог про визнання за позивачем права власності на частини житлового будинку з надвірними спорудами та частини земельної ділянки, кадастровий номер :50:058:0015, з одночасним припиненням права спільної сумісної власності відповідача на зазначені об`єкти нерухомого майна.

Отже, судовий збір з вимог про визнання за позивачем права власності на частину житлового будинку та земельної ділянки визначається з урахуванням вартості спірного майна, яка відповідно до наявних у матеріалах справи звіту про незалежну оцінку майна (а.с. 10-13) і витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 100) загалом становить 652 526,88 грн (502205,00 грн + 150321,88 грн).

Позовна вимога припинити право спільної часткової власності на майно є вимогою немайнового характеру.

Аналогічну позицію щодо розрахунку суми судового збору у даній категорії спорів викладено у постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 495/1706/16-ц.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 4 Закону за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з наведених законодавчих вимог, враховуючи вартість спірного майна та розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений станом на 01 січня того року, в якому було подано позовну заяву та уточнену позовну заяву, позивач мала сплатити судовий збір:

-за двома вимогами майнового характеру у сумі 6 525,26 грн: 652526,28 грн х 1% = 6525,26 грн.

За подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставку судового збору встановлено у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону).

За викладеного, за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у даній справі скаржник мав сплатити судовий збір у сумі 9 787,89 грн: 6525,26 грн х 150% = 9787,89 грн.

Однак, як встановлено апеляційним судом, скаржником до апеляційної скарги додано квитанцію, що засвідчує сплату судового збору у сумі 6 021,36 грн, що на 3 766,53 грн менше від суми судового збору, яка підлягає сплаті відповідно до Закону, враховуючи оскарження рішення в частині задоволених позовних вимог.

У випадку ж, якщо скаржник наполягає на тому, що з урахуванням заперечень за оскаржувану ухвалу рішення суду підлягає апеляційному перегляду лише в частині задоволення судом вимоги про визнання за ОСОБА_2 права власності на частину житлового будинку АДРЕСА_2 з відповідними надвірними спорудами (буквально межі оскарження), за подання апеляційної скарги підлягає сплаті судовий збір у сумі 7 533,08 грн: 502205,00 грн х 1% х 150% = 7533,08 грн.

У такому випадку сума недоплаченого скаржником судового збору за подання апеляційної скарги складає 1 511,72 грн.

Таким чином, скаржником не надано до суду доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у встановлених законом порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до ч. 6 ст. 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

На підставі викладеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2024 року, - залишити без руху.

Запропонувати скаржнику у десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали надати до апеляційного суду:

- виправлену апеляційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог процесуального закону, а також копію (примірник) виправленої скарги для позивача;

- докази сплати (доплати) судового збору у сумі 7193,73 грн за реквізитами, розміщеними на офіційному сайті Кропивницького апеляційного суду ( оскарження рішення в частині задоволених вимог, як вказано в першій частині прохання апеляційної скарги);

або - докази сплати (доплати) судового збору у сумі 1511,72 грн за реквізитами, розміщеними на офіційному сайті Кропивницького апеляційного суду (оскарження в частині вирішення справи про поділ будинку).

У разі невиконання у встановлений апеляційним судом строк вимог щодо усунення недоліків апеляційної скарги, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л. М. Дьомич