Справа № 165/1866/24
Провадження № 2/165/473/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
11 червня 2024 року м. Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді Ушакова М.М.,
з участю секретаря Лубаєвської Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Нововолинської міської ради про визнання відмови у приватизації житла неправомірною та зобов`язання вчинити дії, -
22 квітня 2024 року представник позивача ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Нововолинської міської ради про визнання відмови у приватизації житла неправомірною та зобов`язання вчинити дії.
В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 працюючи на посаді прядильниці 5-го розряду в крутильному цесі в Нововолинській бавовно-прядильній фабриці, отримала ордер на вселення до кімнати № 116будинка АДРЕСА_1 . Вказує, що ОСОБА_1 за зазначеною адресою з 11 червня 1996 року зареєструвала своє місце проживання, де живе і до сьогодні. У даній квартирі також зареєстрований син позивача ОСОБА_3 , який не має наміру брати участь у приватизації, оскільки має намір скористатися своїм правом на безкоштовну приватизацію у м. Львів, де фактично проживає. Посилається на те, що позивач ще не скористалася своїм правом на безкоштовну приватизацію, гарантовану кожному громадянину України, що підтверджується доданою копією довідки з AT «Державний ощадний банк України», та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зазначає, що ОСОБА_1 звернулася до керівника органу приватизації із заявою про передачу їй у приватну власність займані квартири, проте 04 квітня 2024 року рішенням №362 виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області їй було відмовлено у приватизації. Причиною відмови є відсутність копії ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку, копії договору найму жилого приміщення та/або копія договору оренди житла. Вказує, що серед усіх документів, які збереглися, відсутній ордер та будь-які інші документи щодо найму чи оренди житла. При зверненні для оформлення договору найму, ОСОБА_1 було теж відмовлено, оскільки відсутній ордер, який є обов`язковим для укладення договору. З огляду на те, що позивач отримала в законному порядку право на вселення та користування кімнатою, живе та користується помешканням такий тривалий час, покращує власними силами житлові умови, сплачує усі комунальні послуги, відсутні інші претенденти на житло, проте через відсутність ордера та договору найму - позбавлена можливості скористатися своїм гарантованим правом на безкоштовну приватизацію, позивач змушена звернутися з даним позовом до суду для захисту своїх порушених прав. Просить визнати відмову Виконавчого комітету Нововолинської міської ради у приватизації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жилого приміщення № НОМЕР_1 , розташованого в секції АДРЕСА_2 , неправомірною та зобов`язати Виконавчий комітет Нововолинської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приватизацію нею жилого приміщення № НОМЕР_1 , розташованого в секції АДРЕСА_2 , відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та п.18 Наказу Міністерства з питань ЖКГ України від 16 грудня 2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир, жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» за відсутності ордера на жилу площу в гуртожитку, копії договору найму жилого приміщення та/або копії договору оренди житла, та просить судові витрати залишити за позивачем.
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до проведення судового засідання подала до суду письмову заяву в якій просила розглянути справу у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, не заперечують щодо винесення заочного рішення.
Представник відповідача Виконавчого комітету Нововолинської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, щодо задоволення позовних вимог не заперечують.
З`ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, зокрема: копію паспорта та ідентифікаційного коду позивача (а.с.5-6), копію трудової книжки позивача (а.с.7-8), копію листа Державного архіву Волинської області від 30.10.2023 (а.с.9), копію довідки про реєстрацію та склад сім`ї (а.с.10), копії довідок ТВБВ АТ "Ощадбанк" (а.с.11, 12), копію витягу з ДРРП на нерухоме майно (а.с.13), копію рішення виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області від 04 квітня 2024 року №362 про відмову у приватизації державного житлового фонду, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житлове приміщення № 116 (а.с.14), суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення.
Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогокодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно ч.1 ст.345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.
Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.
У частині третій статті 9 ЖК Української РСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.
Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Згідно частини четвертої статті 5 зазначеного Закону, право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.
Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них.
Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (частина п`ята статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).
Суд вважає встановленим той факт, що до звернення про приватизацію спірного житла право на безкоштовну приватизацію житла, передбачену нормами Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ОСОБА_1 не використала.
У частині десятій статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» зазначено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.
Згідно із частиною одинадцятою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.
Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», частина друга статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).
Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 (далі - Положення №396) громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.
Пунктом 18 Положення №396 затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації.
Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції.
Матеріалами справи встановлено, що іншого житла позивач не має і дана обставина дає підстави вважати, що вона має достатні та триваючі зв`язки з спірним майном, а зазначене житлове приміщення в цілому є «житлом» ОСОБА_1 у розумінні статті 8 Конвенції.
Також суд враховує, що ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Доказів наявності інших підстав та/чи обставин для правомірності винесення відмови в приватизації житлового приміщення в гуртожитку, наймачем якого є позивач, відповідач не подав як і не вказав про їх існування.
Також суд враховує та бере до уваги ту обставину, що відповідно до п.24 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» ордер дає лише право на вселення у квартиру та знищується протягом п`яти років після отримання громадянином жилого приміщення.
На підставі викладеного, дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, встановивши обставини справи, суд приходить до висновку, що дії Виконавчого комітету Нововолинської міської ради порушують конституційне право ОСОБА_1 на приватизацію нею житла у встановленому законом порядку, з огляду на що суд визнає неправомірною відмову Виконавчого комітету Нововолинської міської ради у приватизації ОСОБА_1 житлового приміщення у гуртожитку та зобов`язує відповідача повторно розглянути питання про передачу ОСОБА_1 житла у приватну власність у порядку приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та відповідно до п.18 Наказу Міністерства з питань ЖКГ України від 16 грудня 2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир, жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» за відсутності ордера на жилу площу в гуртожитку, а також копії договору найму жилого приміщення та/або копії договору оренди житла.
Понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн., що підтверджується документально (а.с.1)залишити за позивачем ОСОБА_4 за її клопотанням.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 142, ч.4 ст.206, ст.ст. 263, 264, 265, 268, 272, 273, 279ЦПК України, на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, суд, -
Визнати відмову Виконавчого комітету Нововолинської міської ради у приватизації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житлового приміщення АДРЕСА_3 , неправомірною.
Зобов`язати Виконавчий комітет Нововолинської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приватизацію нею житлового приміщення № НОМЕР_1 , розташованого в секції АДРЕСА_2 , відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та п.18 Наказу Міністерства з питань ЖКГ України від 16 грудня 2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир, жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» за відсутності ордера на жилу площу в гуртожитку, копії договору найму жилого приміщення та/або копії договору оренди житла.
Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1 .
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Головуючий суддя М.М. Ушаков