Справа № 2-2688/08
Провадження № 2-з/522/393/24
У Х В А Л А

24 грудня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі

головуючого судді - Шенцевої О.П.,

при секретарі Морозовій О.В.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Хижняк А.В. про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилась на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

13 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Хижняк А.В. звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 липня 2006 року, у вигляді накладання арешту на об`єкт нерухомого майна, а саме: 345/1000 частин квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви вказала, що 11 липня 2006 року ухвалою суду заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на 345/1000 частин квартири АДРЕСА_1 , але станом на сьогодні необхідність існування заходів забезпечення позову щодо цього об`єкту нерухомого майна, відпала у зв`язку із тим, що провадження по цивільній справі № 2-7368/06 (змінено на № 2-688/08) за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та матеріальної шкоди закрито ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2008 року через смерть відповідача.

У судове засідання, призначене на 24 грудня 2024 року, представник ОСОБА_1 адвокат Хижняк Анастасія Володимирівна підтримала заяву та наполягала на її задоволенні.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи повідомлялися відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд вважає, що неявка всіх осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання з розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову не перешкоджає розгляду цього питання.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини, та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила стягнути з відповідача на їх користь матеріальну шкоду у сумі 21700 гривень та моральну шкоду в розмірі 25000 гривень.

В межах зазначеної справи № 2-7369/06 (якій в подальшому присвоєно № 2-2688/08), ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.07.2006 року за заявою позивачів, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди було накладено арешт на 345/1000 частин квартири АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_3 , до розгляду справи по суті.

Відповідно до ухвали Приморського районного суду від 21 листопада 2006 року провадження по даній справі було зупинено у зв`язку зі смертю, оскільки відповідач по справі ОСОБА_4 померла, орієнтовно її смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.11.2008 року провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди закрито.

Таким чином, судом з`ясовано, що на даний час підстави для забезпечення позову відсутні.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

В силу статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього право чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадку, встановлених законом.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позову. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідно арешт (обтяження) майна застосовується для забезпечення реального виконання рішення, водночас, коли потреба для застосування такого заходу відпала, оскільки справа розглянута - суд має звільнити майно власника з-під арешту (обтяження).

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.

Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04.10.2023 у справі № 504/158/22, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову. Правова природа арешту майна чи іншого обмеження стосовно майна, вчиненого у зв`язку із провадженням у цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, передання в заставу, іпотеку, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

З постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21.06.2023 року по справі № 521/19246/20 вбачається, що порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено статтею 158 ЦПК України, частинами першою, четвертою, дев`ятою якої передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Отже, забезпечувальні заходи застосовуються та скасовуються судом шляхом ухвалення процесуального рішення - ухвали.

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Тому, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

За таких обставин, суд доходить до висновку про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту майна, що були застосовані ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.07.2006 року.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 149-158, 260, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Хижняк А.В. про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, які накладені ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.07.2006 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а саме скасувати арешт на 345/1000 частин квартири АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя