Номер провадження: 22-ц/813/323/24
Справа № 509/3623/16-ц
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д.М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

09.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд, в особі головуючого судді Сегеди С.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 березня 2021 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність Головного державного виконавця Овідіопольського районного відділу Державної виконавчої служби МУЮ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси), за участю стягувача ОСОБА_2 про скасування постанови про арешт коштів боржника від 10 лютого 2021 року ВП №57074077,

встановив:

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 березня 2021 року у скаргу ОСОБА_1 скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.05.2021 року апеляційну скаргу було залишено без руху через несплату судового збору, та надано ОСОБА_1 строк для усунення вищевказаного недоліку.

27.05.2024 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про звільнення його від сплати судового збору, однак апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення данного клопотання, з огляду на наступні обставини.

Відповідно ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом.

Отже, для вирішення клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати суд має встановити майновий стан сторони.

Таким чином, вирішення питання щодо відстрочення стороні сплати судового збору здійснюється у відповідності до загальних принципів цивільного судочинства, зокрема, принципу змагальності, відповідно якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Таким чином, заявляючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, заявник повинен навести доводи, які свідчать про його незадовільне (скрутне) матеріальне становище та подати до суду відповідні докази для підтвердження цих доводів.

Клопотання про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню, оскільки, констатація заявником скрутного матеріального становища без надання доказів на підтвердження цих обставин не може вважатися достатньою підставою для сплати судового збору, що узгоджується зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої, судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Однак апелянт ОСОБА_1 не надав достатніх доказів до апеляційної скарги в підтвердження свого скрутного матеріального становища, а тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору.

В статті 8 Закону № 3674-VI вказано, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити / розстрочити / зменшити сплату судового збору або звільнити від його сплати за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу фізичної особи за попередній календарний рік.

Апелянт ОСОБА_1 із заявою про розстрочення або відстрочення сплати судового збору не зверталася.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України у разі неусунення недоліків апеляційної скарги у встановлений законодавством строк, вона підлягає поверненню апелянту.

При цьому, вважаю за необхідне вказати, що дана ухвала не є перешкодою для звернення з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції, оскільки при виконанні ним вимог діючого цивільно-процесуального законодавства, апеляційне провадження у справі буде відкрито.

Таких правових позицій дотримується і Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) і Верховний Суд в своїй Постанові від 14 лютого 2018 року, справа № 910/33054/15.

Так, ЄСПЛ у справі «Мушта проти України» від 18.11.2010 року зазначив, що право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами і поставленими цілями.

Крім того, за змістом Постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року, у справі № 915/955/15, провадження № 12-66гс18, слідує, що оскільки діючим цивільно-процесуальним законом маються вимоги до форми і змісту апеляційної скарги, у тому числі і щодо існування доказів сплати судового збору, то несплата судового збору перешкоджає відкриттю апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу суду, яка підлягає поверненню апелянту.

З огляду на викладене, та враховуючи, що апелянтом на протязі значного часу за подання апеляційної скарги не був сплачений судовий збір у сумі 454 грн. апеляційну ОСОБА_1 слід вважати неподаною та повернути апелянту через неусунення її недоліків.

При цьому, вважаю за необхідне роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 356; ч. 2 ст. 357 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 березня 2021 року вважати неподаною та повернути скаржнику.

Ухвалу разом із копіями апеляційної скарги та додатків до неї надіслати заявнику апеляційної скарги.

Роз`яснити заявнику апеляційної скарги, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення апеляційної скарги.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда