П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання права,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації.

Позовні вимоги мотивувала тим, що її чоловік ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою з числа учасників бойових дій, який відповідно до ст. 14 ч.1 ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на першочергове забезпечення жилою площею та перебуває на квартирному обліку у Святошинській районній в м. Києві державній адміністрації, облікова справа №39318. Розпорядженням Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації №561 від 01.09.2023 року позивачку не було включено до облікової справи №39318 її чоловіка та не взято на квартирний облік, як члена сім`ї внутрішньо переміщеної особи з числа учасників бойових дій. Підставами для відмови у внесенні змін було зазначено положення ст. 1, ст. 31, 34 Житлового кодексу України, п.13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і УРРПС від 11.12.1984 р. №470, а також висновок засідання громадської комісії з житлових питань Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, який викладено у протоколі №13 від 18.08.2023 року. Відповідно до вказаного протоколу комісією було рекомендовано відмовити у включенні до облікової справи № 39318 члена сім`ї ОСОБА_2 , а саме дружини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1., громадянки Азербайджану, оскільки положеннями нормативних актів, які регулюють порядок забезпечення житлом, поліпшення житлових умов та надання жилих приміщень не передбачено забезпечення житлом іноземців та осіб без громадянства. Підставою для відмови у взятті позивачки на квартирний облік разом з її чоловіком є перебування в громадянстві Азербайджану, а законодавство України не передбачає забезпечення житлом іноземців або осіб без громадянства.

На підставі викладеного просила суд визнати за нею право перебувати на квартирному обліку як члена сім`ї її чоловіка - ОСОБА_2 та бути включеною до облікової справи №39318 її чоловіка з правом першочергового одержання житла.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 березня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання права відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну вимогу.

15 травня 2024 року Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація подала на адресу суду відзив на апеляційну скаргу.

В судове засідання 27.06.2024 року відповідач не з`явився, про розгляд справи належним чином повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційних вимог.

В ході розгляду справи судом встановлено, що чоловік позивачки - ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою з числа учасників бойових дій, який відповідно до ст. 14 ч.1 ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на першочергове забезпечення жилою площею та перебуває на квартирному обліку у Святошинській районній в м. Києві державній адміністрації, облікова справа №39318.

Розпорядженням Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації №561 від 01.09.2023 року позивачку не було включено до облікової справи №39318 її чоловіка та не взято на квартирний облік як члена сім`ї внутрішньо переміщеної особи з числа учасників бойових дій. Підставами для відмови у внесенні змін було зазначено положення ст. 1, ст. 31, 34 Житлового кодексу України, п.13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і УРРПС від 11.12.1984 р. №470, а також висновок засідання громадської комісії з житлових питань Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, який викладено у протоколі №13 від 18.08.2023 року.

Відповідно до вказаного протоколу комісією було рекомендовано відмовити у включенні до облікової справи № 39318 члена сім`ї ОСОБА_2 , а саме дружини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1., громадянки Азербайджану, оскільки положеннями нормативних актів, які регулюють порядок забезпечення житлом, поліпшення житлових умов та надання жилих приміщень не передбачено забезпечення житлом іноземців та осіб без громадянства. Підставою для відмови у взятті позивачки на квартирний облік разом з її чоловіком є перебування в громадянстві Азербайджану, а законодавство України не передбачає забезпечення житлом іноземців або осіб без громадянства.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ч. 1 ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Враховуючи, що іншим законом передбачено забезпечення житлом лише громадян України, суд першої інстанції і вважав дану ситуацію тим виключенням, про яке йде мова в ч. 1 ст. 26 КУ України.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

З дослідження змісту п.п.8 п. 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і УРРПС від 11.12.1984 р. №470, вбачається, що член сім`ї внутрішньо переміщеної особи з числа учасників бойових дій має таке саме право на пільги щодо перебування на квартирному обліку, як і особа, яка є носієм такої пільги. При цьому вимога до такого члена сім`ї щодо наявності у нього статусу громадянина України вказаним нормативним документом не встановлена.

Умова щодо перебування в громадянстві України передбачена виключно для носія пільги на право постановки на квартирний облік для поліпшення житлових умов, а не до члена його сім`ї.

Відповідно до підпункту 4 пункту 8 Розділу II Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених Постановою Ради Міністрів Української PCP і Української Республіканської Ради Професійних Спілок від 11 грудня 1984 р. № 470, члени сім`ї учасника бойових дій, які мають довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за формою згідно з додатком до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою КМУ від 1 жовтня 2014 p. № 509, беруться на квартирний облік разом з нею (ним).

Отже, визначальним для реалізації таким членом сім`ї права перебувати на квартирному обліку, передбачене в підпункті 4 пункту 8 та в підпункті 8 пункту 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, є факт приналежності до члена сім`ї внутрішньо переміщеної особи з числа учасників бойових дій, громадянина України, та наявність довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за формою згідно з додатком до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою KM України від 1 жовтня 2014 p. № 509.

Належність до громадянства іншої держави не може бути підставою для відмови у взятті на квартирний облік члена сім`ї особи, яка має відповідну пільгу на забезпечення житловою площею.

Законодавство України не вимагає від члена сім`ї внутрішньо переміщеної особи з числа учасників бойових дій перебувати у громадянстві України для реалізації свого права бути взятим на квартирний облік відповідно до положень Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP.

Право члена сім`ї особи, яка має пільгу щодо забезпечення житлом, перебувати на квартирному обліку не залежить від наявності громадянства України, на відміну від особи, яка є носієм такої пільги.

З огляду на вищевказане, позивач, як член сім`ї її чоловіка, який є носієм вищевказаної пільги, має право перебувати на квартирному обліку та бути включеною до облікової справи свого чоловіка, оскільки її право є похідним від права чоловіка позивача.

З урахуванням вищевказаного, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зробив невірний висновок, що Житловим Кодексом України встановлені винятки щодо взяття на квартирний облік іноземців, оскільки будь-яких винятків вказаний Кодекс відносно взяття на квартирний облік позивача в даному випадку не встановлює.

Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, зокрема, внутрішньо переміщені особи з числа учасників бойових дій відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 та члени їх сімей.

При цьому члени сім`ї учасника бойових дій, які мають довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за формою згідно з додатком до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, беруться на квартирний облік разом з нею (ним).

Член сім`ї не відноситься до переліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, які дійсно повинні перебувати у громадянстві України, а тому на члена сім`ї такої особи не розповсюджується правило про перебування в громадянстві України, член сім`ї повинен мати лише юридичний родинний зв`язок з такою особою, що підтверджено документально.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення по справі нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки апеляційний суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає до задоволення, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 2 684,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення повністю або частково є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14 березня 2024 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення про задоволення позову.

Визнати за ОСОБА_1 , 1969 року народження, громадянкою Азербайджану, право перебувати на квартирному обліку, як члена сім`ї її чоловіка - ОСОБА_2 , 1968 року народження, громадянина України та бути включеною до облікової справи №39318 її чоловіка з правом першочергового одержання житла.

Стягнути з Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації (03115, м. Київ, проспект Берестейський, 97, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 коп. судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько