КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи:755/9529/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7412/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Яровенко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючий - Немировська О.В.,

судді - Желепа О.В., Мазурик О.Ф.

секретар - Черняк Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особи: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кабісова Юлія Тенгізовна, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про визнання заповіту недійсним, визнання недійсним договору довічного утримання, скасування рішення про державну реєстрацію, визнання недійсним заповідального розпорядження, скасування свідоцтв про право на спадщину,

за клопотанням представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи,

встановив:

у липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_5 18.04.2015, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кабісовою Ю.Т.

В жовтні 2018 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив визнати також недійсним договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 27.04.2017.

24.07.2019 позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив: визнати недійсними: заповіт, складений ОСОБА_5 18.04.2015 на користь ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кабісовою Ю.Т., договір довічного утримання, укладений 18.03.2015 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , скасувати рішення державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори, Київський міський нотаріальний округ, Ричок Р.М. , індексний номер: 34973079 від 27.04.2017 про державну реєстрацію права власності на частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , стягнути з відповідачів на користь позивача кошти, отримані за заповідальним розпорядженням.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 13 грудня 2023 року позов було задоволено частково: визнано недійсним заповіт ОСОБА_5 , посвідчений 18.03.2015 приватним нотаріусом КМНО Кабісовою Ю.Т., зареєстрований в реєстрі за № 196.

Визнано недійсним договір довічного утримання (догляду) від 27.04.2017, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Ричок Р.М., зареєстрований в реєстрі за № 2-208.

Скасовано рішення державного нотаріуса Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори, Київський міський нотаріальний округ, Ричок Р.М. , індексний номер: 34973079 від 27.04.2017 14:05:03, про державну реєстрацію права власності на частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Визнано недійсним заповідальне розпорядження, зроблене в АТ КТ «Приватбанк» 08.09.2017 ОСОБА_5 на рахунок № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти, отримані на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповідальним розпорядженням ОСОБА_5 від 03.08.2018 в розмірі 61 408, 30 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти, отримані на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповідальним розпорядженням ОСОБА_5 від 03.08.2018 в розмірі 59 602,17 грн.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто зі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 8 580,50 гривень з кожного.

Стягнуто зі ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір 3171,60 гривень.

Стягнуто зі ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір 1057,20 гривень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі представником відповідачів було заявлено клопотання про призначення у справі повторної комісійної посмертної судово-психіатричної експертизи.

Обґрунтовуючи клопотання, представник відповідачів зазначав, що Висновок судово-психіатричного експерта ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» №521 від 20.07.2022 є необ`єктивним, внутрішньо суперечливим, не узгоджується з іншими матеріалами справи та медичною документацією. Аналогічне клопотання заявлялось при розгляді справи в суді першої інстанції, однак в його задоволенні було відмовлено.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідачів - ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_7 , які заперечували проти заявленого клопотання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ст. 103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Частиною 1 ст. 104 ЦПК України встановлено, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину, суд відповідно до статті 145 ЦПК України 2004 року (кореспондується зі статтею 105 ЦПК України) зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК України 2004 року (кореспондується зі статтею 89 ЦПК України).

Статтею 110 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

При перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на поставлені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Як видно з матеріалів справи, ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 05 липня 2021 року було призначено по справі комісійну посмертну судово-психіатричну експертизу.

Згідно пунктів 12-14 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.05.2018 №865 кількісний склад експертів (одноособовий або комісійний) щодо конкретної СПЕ встановлюється особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, який призначив СПЕ. Якщо це не зазначено, його встановлює керівник експертної установи.

Керівник експертної установи розглядає отримані матеріали та у разі, якщо вони оформлені з порушеннями, що виключають можливість організації проведення СПЕ, в одноденний строк у письмовій формі повідомляє про це орган (особу), який (яка) призначив(ла) СПЕ (залучив(ла) експерта), та повертає матеріали, надані для проведення СПЕ, для прийняття подальших процесуальних рішень.

У разі призначення комісійної СПЕ або доручення керівника установи проведення СПЕ декільком експертам експерт, призначений провідним експертом, не має переваг перед іншими під час вирішення поставлених питань.

Провідний експерт виконує організаційні функції:

скликає та проводить наради експертів, на яких ознайомлює їх з документом про призначення експертизи (залучення експерта) та матеріалами, які надійшли на дослідження;

організовує розробку спільної програми досліджень, у тому числі з визначенням послідовності та строків виконання окремих досліджень. У разі неузгодження дій комісії під час виконання досліджень чи порушення їх послідовності повідомляє про це керівника експертної установи;

організовує попереднє вивчення досліджуваних об`єктів членами комісії.

Однак у Висновку судово-психіатричного експерта №521 не зазначено про дотримання вказаних положень Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.05.2018 №865.

Експертами при проведенні експертизи не було в повному обсязі досліджено медичну документацію, яка наявна в матеріалах справи, що дає можливість об`єктивно оцінити стан ОСОБА_5 на час укладення правочинів, які були укладені протягом періоду більше двох років.

Експертами поставлено діагноз, згідно якого він з 2014 року страждав на хронічний, стійкий, виражений психічний розлад - мультиінфарктну деменцію (слабоумство) з депресією, без врахування його можливості обслуговувати себе, враховуючи, що він проживав сам.

Також не було проаналізовано стан ОСОБА_5 при проходженні стаціонарного та амбулаторного лікування, що виключало його можливість без стороннього догляду (березень 2014 року, червень та липень 2015 року, березень 2017 року, серпень 2017 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Таким чином, у Висновку судово-психіатричного експерта №521 не в повній мірі була проаналізована наявна в справі медична документація. Також не в повній мірі було проаналізовано покази свідків.

Враховуючи викладене наявні підстав для призначення по справі повторної комісійної посмертної судово-психіатричної експертизи.

В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення експертизи.

Керуючись ст.ст. 103, 113, 252 ЦПК України, суд

ухвалив:

клопотання представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Призначити по справі повторну посмертну комісійну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити експертам Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (вулиця Кирилівська, 103, м. Київ, 04080) в іншому складі.

На вирішення експертизи поставити питання:

- Чи страждав ОСОБА_5 на будь-який психічний розлад на момент складання заповіту від 18.03.2015, на момент складання договору довічного утримання від 27.04.2017 та на момент складання заповідального розпорядження від 08.09.2017?

- Чи був здатний ОСОБА_5 за своїм психічним станом усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент складання заповіту від 18.03.2015, на момент складання договору довічного утримання від 27.04.2017 та на момент складання заповідального розпорядження від 08.09.2017?

Попередити експерта про кримінальну відповідальність відповідно до ст. 384, 385 КК України.

Оплату за проведення експертизи покласти на ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) в рівних частинах.

В розпорядження експерта передати матеріали цивільної справи №755/9529/19, апеляційне провадження №22-ц/824/7412/2024.

Провадження по справі на час проведення експертизи зупинити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали виготовлено 01 липня 2024 року.

Головуючий

Судді