Справа 556/3011/23
Номер провадження 2/556/124/2024

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

06.06.2024 року. сел.Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Іванків О.В.

при секретарі Кньовець Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження в сел. Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.Є., Приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Мельник Роман Іванович, Приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Табінський Олег Володимирович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.Є., Приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Мельник Р.І., Приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Табінський О.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 29.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.Є., складено виконавчий напис №182 про стягнення на користь стягувача: Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» з боржника ОСОБА_1 , заборгованість за кредитним договором №1006689 від 24.06.2019 р., в розмірі 11200,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи оспорюваний виконавчий напис по кредитного договору №1006689 від 24.06.2019 р., укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна», був переданий правонаступнику усіх прав та обов`язків Товариству з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» на підставі Договору факторингу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором №1006689 від 24.06.2019 р.

19.02.2020 року приватним виконавець виконавчого округу м.Київ Табінським О.В., відкрито виконавче провадження ВП№61322807 з виконання виконавчого напису №182, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.Є., 29.01.2020 року, також 19.02.2020 приватним виконавець виконавчого округу м.Київ Табінським О.В., було винесено постанову про арешт коштів боржника.

Ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження, ОСОБА_1 , вважає, що виконавчий напис №182 від 29.01.2020 вчинено із грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про стягнення коштів є неправомірним, та вони підлягають скасуванню.

Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 13.10.2023 року.

Ухвалою суду від 31.10.2023 року було задоволено заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Володимирецького районного суду від 31.10.2023 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, 30 листопада 2023 року представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» подав відзив на цивільний позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі посилаючись на безпідставність та недоведеність заявлених вимог.

Ухвалою суду від 09.01.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Будь-яких інших процесуальних дій не вчинялося та заяв до суду не надходило.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 , не з`явилася, але надала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, вказувала що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити. Також не заперечила проти вирішення справи в заочному порядку.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» будучи належно повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомили, про перенесення часу судового засідання не клопотали.

Треті особи які не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.Є., Приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Мельник Р.І., Приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Табінський О.В., будучи належно повідомленими про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про перенесення часу судового засідання не клопотали, відзиву на позов або будь-яких заперечень проти позову, а також доказів на підтвердження таких заперечень не надали.

За нормою п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 24.06.2019 між позивачем ОСОБА_1 , та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна», було укладено кредитний договір №1006689, за умовами якого позичальнику надано кредит на суму 5000,00 грн.

На підставі договору факторингу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором №1006689 від 24.06.2019 р. правонаступником усіх прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна», є Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ».

29.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.Є., складено виконавчий напис №182 про стягнення на користь стягувача: Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» з боржника ОСОБА_1 , заборгованість за кредитним договором №1006689 від 24.06.2019 р., в розмірі 11200,00 грн.

Також судом встановлено, що 19.02.2020 року приватним виконавець виконавчого округу м.Київ Табінським О.В., відкрито виконавче провадження ВП№61322807 з виконання виконавчого напису №182, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.Є., 29.01.2020 року, також 19.02.2020 приватним виконавець виконавчого округу м.Київ Табінським О.В., було винесено постанову про арешт коштів боржника.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотек одержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172» (пункт 3 глави 16 Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України).

Згідно п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині доповнення переліку після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.Є., від 29.01.2020 року, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору №1006689 від 24.06.2019, укладеного між ОСОБА_1 , та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна», у простій письмовій формі.

Також з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат»у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17.

В даному випадку нотаріус при вчиненні спірного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку, що вчиняючи виконавчий напис нотаріус не встановив чи боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, та чи був укладений договір нотаріально посвідчений чи укладений у простій письмовій формі.

Крім того, у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Також ВС зазначив, що матеріали справи відомостей про отримання позивачем (боржником) відповідного повідомлення не містять.

Аналогічно, відсутня інформація про направлення відповідної вимоги і відповідачу у даній справі.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи, що ні відповідач, ні треті особи не надали суду доказів законності вчинення виконавчого напису, суд доходить висновку, що сукупності умов, які свідчили б про правильність здійснення виконавчого напису приватним нотаріусом дотримано не було, що є підставою для ухвалення рішення на користь позивачки.

Отже, на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, а також та обставина, що кредитний договір не був нотаріально посвідчений а укладений у простій письмовій формі, свідчить про неправомірність дій приватного нотаріуса.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з проведенням експертизи.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас, в силу вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, суд враховує правову позицію Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладену в Постанові від 12.02.2020 року у справі №648/1102/19, відповідно до якої: Судова колегія зазначає, що аналізуючи положення ЦПК України, суд прийшов до висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч.2 ст. 137 ЦПК України).

Зважаючи на досліджений обсяг виконаних робіт адвокатом за розглядом даної справи, наявних доказів про сплату вартості таких послуг, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивачки витрати, пов`язані зі сплатою ним судового збору при пред`явленні позову в розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного вище, відповідно доЗакону України «Про нотаріат», Керуючись ст.ст.4,5,7,10,12,13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133,141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.Є., Приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Мельник Роман Іванович, Приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Табінський Олег Володимирович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис №182, вчинений 29.01.2020 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.Є., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн., 60 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн., 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Володимирецьким районним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачами які не приймали участі при розгляді справи, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: О.В. Іванків

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканець АДРЕСА_1

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» юридична адреса 04119, м.Київ, вул. Зоологічна, буд.4-А, оф.319,

Треті особи:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.Є., юридична адреса невідома,

Приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Мельник Роман Іванович, юридична адреса 02125, м.Київ, вул. Старосільська, буд.1, оф.10,

Приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Табінський Олег Володимирович, юридична адреса 02125, м.Київ, вул. Старосільська, буд.1 У, оф.3,