ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 755/3829/18

провадження № 61-10271св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Державне підприємство «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргупредставника ОСОБА_1 - адвоката Глазкова Євгена Станіславовича на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 06 червня 2023 року, прийняту у складі колегії суддів: Желепи О. В., Мазурик О. Ф., Шкоріної О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, заінтересована особа - Державне підприємство «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» (далі - ДП «УСТФ «Укртелефільм»), в якій просила суд замінити стягувача - ОСОБА_2 на його правонаступника - ОСОБА_1 за судовим наказом від 15 березня 2018 року у справі № 755/3829/18, виданим Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ДП «УСТФ «Укртелефільм» на користь ОСОБА_2 заборгованості за нараховану, але не виплачену матеріальну допомогу за 2017 рік у сумі 13 436,16 грн та видати дублікат виконавчого документа.

Короткий зміст судових рішень судів першої, апеляційної інстанцій

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 березня 2023 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - ДП «УСТФ «Укртелефільм», про заміну стягувача за виконавчим документом його правонаступником та видачу дубліката виконавчого документа задоволено частково.

Замінено сторону стягувача ОСОБА_2 на його правонаступника - ОСОБА_1 за судовим наказом від 15 березня 2018 року у справі № 755/3829/18, виданого Дніпровським районним судом міста Києва від 18 квітня 2018 року щодо стягнення з ДП «УСТФ «Укртелефільм» на користь ОСОБА_2 заборгованості з нарахованої, але не виплаченої матеріальної допомоги за 2017 рік у сумі 13 436,16 грн.

В іншій частині вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 17 березня 2023 року в частині відмови у видачі дубліката виконавчого документа скасовано з постановленням нової ухвали такого змісту.

Задоволено заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - ДП «УСТФ «Укртелефільм», про видачу дубліката виконавчого документа.

Видано дублікат втраченого судового наказу, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 15 березня 2018 року у справі № 7553829/18 про стягнення з ДП «УСТФ «Укртелефільм» на користь ОСОБА_2 заборгованості з нарахованої, але не виплаченої матеріальної допомоги за 2017 рік у сумі 13 436,16 грн.

У травні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Глазков Є. С. подав до Київського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив ухвалити додаткове судове рішення у справі та стягнути з ДП «УСТФ «Укртелефільм» на користь ОСОБА_1 судові витрати, у тому числі витрати на правничу допомогу, на загальну суму 20 000,00 грн, поштові витрати.

Заява мотивована тим, що при вирішенні питання про заміну сторони за виконавчим документом його правонаступником та видачу дубліката виконавчого документа мають застосовуватися загальні засади (принципи) цивільного судочинства та аналогія закону.

Відповідно до основних засад (принципів) цивільного судочинства, серед іншого, передбачено відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене рішення.

Вказує, що ним дотримано вимоги ЦПК України щодо подання заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відповідні заяви зроблено стороною (заінтересованою особою) у заяві щодо заміни стягувача за виконавчим документом його правонаступником та про видачу дубліката виконавчого документа від 24 лютого 2023 року, а також в апеляційній скарзі від 03 квітня 2023 року.

Зазначав, що вартість наданих ОСОБА_1 послуг на професійну правничу допомогу у цій справі склала 20 000,00 грн та поштові витрати.

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 06 червня 2023 року у задоволенні заяви адвоката Глазкова Є. С. в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не дотримано вимоги частини першої статті 134 ЦПК України, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні заяви, а також, враховуючи, що у втраті виконавчого листа немає вини боржника, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.

Заявлені до відшкодування витрати на загальну суму 20 000, 00 грн є неспівмірними та необґрунтованими зі складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Глазков Є. С. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 06 червня 2023 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове про задоволення заяви. Також просить стягнути з боржника витрати на правову допомогу, понесені у суді касаційної інстанції, у розмірі 12 000,00 грн.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

14 липня 2023 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали із Дніпровського районного суду міста Києва, іншим учасникам надіслано копії касаційної скарги.

У липні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

11 січня 2024 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована відсутністю висновку Верховного Суду щодо питання застосування статті 141 УПК України, а саме можливості стягнення судових витрат у разі задоволення апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, якою вирішено заяву стягувача щодо заміни стягувача у виконавчому документі його правонаступником та видачу дубліката виконавчого листа.

Заявник указує, що суд апеляційної інстанції неправомірно послався на невідповідність заяви ОСОБА_1 вимогам частини першої статті 134 ЦПК України, оскільки заява про заміну сторони у виконавчому документі та видачу дубліката виконавчого документа є заявою, яка подана на стадії виконання судового рішення і повинна відповідати вимогам статті 183 ЦПК України. Вимог про зазначення попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат вказана норма не містить.

Отже, відсутня необхідність зазначення попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат у заяві, поданій у порядку статті 182 ЦПК України.

Питання співмірності заявлених вимог може порушити інша сторона, суд не вправі вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу. Однак такої заяви заінтересована особа не подала.

Норми ЦПК України не передбачають встановлення наявності вини іншої сторони під час розгляду питання розподілу судових витрат.

Суд не обґрунтував стягнення поштових витрат, понесених заявником у розмірі 145,00 грн, відмовляючи у стягненні судових витрат в цілому.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У липні 2023 року ДП «УСТФ «Укртелефільм» подало до Верховного Суду відзив, в якому просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а додаткову постанову Київського апеляційного суду від 06 червня 2023 року - без змін, як таку, що прийнята з правильним застосуванням норм матеріального права та без порушень норм процесуального права.

Просило врахувати, що розмір судових витрат на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн не є розумним, виправданим, не відповідає критерію реальності (дійсності) адвокатських витрат та є неспівмірним зі складністю справи та сумою, стягнутою на користь позивача у цій справі. Відсутні підстави для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Заява представника ОСОБА_1 про заміну сторони правонаступником та видачу дубліката виконавчого листа не містить попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат.

При зверненні до апеляційного суду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 не зазначила попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона очікує понести за апеляційний розгляд справи.

Вказані заяви містять лише вказівку про те, що докази розміру понесених судових витрат будуть надані у встановлений законом строк.

Заявлено до відшкодування витрати на загальну суму 20 000, 00 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:

- судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Глазкова Є. С. підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржувана додаткова постанова суду апеляційної інстанції у повній мірі не відповідає.

Звертаючись із касаційною скаргою, представник ОСОБА_1 - адвокат Глазков Є. С. вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування статті 141 ЦПК України, а саме можливості стягнення судових витрат у разі задоволення апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, якою вирішено заяву стягувача щодо заміни стягувача у виконавчому документі його правонаступником та видачу дубліката виконавчого листа.

Тобто заявник ставить питання щодо можливості розподілу судових витрат (витрат на правову допомогу) за результатами розгляду заяви, поданої для вирішення процесуального питання, пов`язаного з виконанням судового рішення у цивільній справі (розділ IV ЦПК України) (заява про заміну стягувача у виконавчому документі його правонаступником, заява про видачу дубліката виконавчого листа).

Згідно з пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України, однією з основних засадх (принципів) цивільного судочинства є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Стаття 141 ЦПК України регулює відносини щодо розподілу судових витрат, визначених у статті 133 ЦПК України, та оперує такими поняттями: сторони (відповідач, позивач) та треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, пункт 6 частини першої статті 264 ЦПК України вказує на обов`язок суду вчинити розподіл судових витрат під час ухвалення рішення.

Метою впровадження принципу відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Аналізуючи вказані норми, слід дійти висновку про те, що при розгляді заяв для вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень (зокрема, заяви про видачу дубліката виконавчого листа), положення статей 133, 141 ЦПК України не застосовуються, оскільки сторін на такому етапі цивільного судочинства немає.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення з підстав недотримання заявником вимог частини першої статті 134 ЦПК України; неспівмірності та необґрунтованості заявлених вимог зі складністю справи, суд апеляційної інстанції в цілому дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу, однак помилився з мотивами такої відмови.

Отже, мотивувальна частина додаткової постанови суду апеляційної інстанції підлягає зміні у редакції цієї постанови, а саме, що при розгляді судом заяв, поданих на стадії виконання судового рішення (зокрема, заяви про видачу дубліката виконавчого листа), положення статей 133, 141 ЦПК України не застосовуються.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини четвертої статті 412 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Таким чином, оскільки суд апеляційної інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, однак неправильно застосував норми матеріального права, додаткову постанову Київського апеляційного суду від 06 червня 2023 року слід змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Глазкова Євгена Станіславовича задовольнити частково.

Додаткову постанову Київського апеляційного суду від 06 червня 2023 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови, у решті - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. Ю. Гулейков

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець