Справа № 569/4461/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретаря судового засідання Корпесьо В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу № 569/4461/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,-

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 (далі позивач), діючи через свого представника адвоката Павлюк І.А. звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 , в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 шкоду завдану залиттям квартири АДРЕСА_1 в розмірі 35 616 грн. 63 коп.

В обґрунтування позовних вимог вказав те, що він є співвласником 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 , 1/3 частка належить його мамі ОСОБА_5 20 січня 2023 року відбулося залиття вказаної квартири, про що складено відповідний акт. В результаті залиття йому було заподіяно шкоду у розмірі 35 616 грн. 63 коп. Причино залиття було пошкодження у ванній кімнаті рушникосушарки в квартирі АДРЕСА_2 , яка розташоване поверхом вище, власником якої є ОСОБА_2 . Пошкодження було усунено ФОП ОСОБА_6 , а саме замінено заглушки в рушникосушнику. ОСОБА_7 є дочкою ОСОБА_2 , яка 20 січня 2023 року написала розписку, в якій зазначила, що вона проживає в квартирі АДРЕСА_3 та зобов`язалася відшкодувати збитки завдані внаслідок затоплення. З метою досудового врегулювання спору на ім`я власника квартири було направлено вимогу з проханням відшкодувати шкоду в розмірі 35 6161 грн. 63 коп., однак відповіді не отримано.

Короткий зміст відзиву.

03 травня 2024 року від представника відповідачки ОСОБА_8 адвоката Зайчука В.О. надійшов відзив, в якому просить у позовних вимогах в частині до його довірительки відмовити. Зазначає, що 20 січня 2023 року відбулося залиття квартири за адресою: АДРЕСА_4 , про що було складено відповідний акт. Акт про залиття є основним доказом причин залиття квартири, а тому його зміст та форма мають відповідати Правилам утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року за № 76 і зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 ( надалі- Правила), передбачено, що, в разі залиття квартири складається відповідний акт.

У додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його

наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації ( підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.

Згідно акту № 1 від 20 січня 2023 року про наслідки залиття житлового/ нежитлового приміщення була зазначена комісія у складі: голови правління - ОСОБА_9 , члена правління - ОСОБА_10 , власника кв. АДРЕСА_5 - ОСОБА_11 . Представників організації (підприємства), які обслуговують внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання зазначено в акті не було. Також, у вказаному акті немає жодної відмітки та підпису власників квартири, а лише зазначено: «власники не прийшли, прийшов орендар, після чого вийшов розмовляти по телефону і не повернувся». З даного вбачається, що акт про залиття квартири від 20 січня 2023 року був складений у відсутності відповідача та орендаря, що є порушенням Правил приймання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року за № 76 і зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207, а тому даний акт вважають неналежним та недопустимим доказом факту залиття квартири.

У відповідності до ч.1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відтак, 30 листопада 2022 року, між ОСОБА_3 , в якості орендодавця та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було укладено договір оренди житлового приміщення за адресою АДРЕСА_6 .

Також, згідно акту прийому-передачі від 30 листопада 2022 року, орендодавець передав, а орендар прийняв майно, яке знаходиться в орендованому приміщенні за адресою: АДРЕСА_6 . Станом на момент підписання акту в орендованому приміщення будь-яких пошкоджень чи несправностей не виявлено. Таким чином ОСОБА_4 взяв на себе обов`язок належним чином утримувати та відповідати за стан орендованого приміщення.

У відповідності до п. 5.6 Договору оренди житлового приміщення від 30 листопада 2022 року зазначено, що в разі знищення, пошкодження, чи відсутності майна переданого на тимчасове зберігання, або в разі знищення чи пошкодження чужого майна (внаслідок загорання, затоплення,витоку газу, тощо, в орендованому приміщенні), Орендар відшкодовує повну вартість пошкодженого/знищеного майна.

Згідно зробленого відповідачем скрін- шоту переписки у месенджері «Вайбер» між

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 встановлено, що дійсно, 20 січня 2023 року орендар ОСОБА_4 повідомив орендодавця ОСОБА_3 про факт аварійної ситуації в системі водопостачання в буд. АДРЕСА_7 .

Також, згідно даної переписки вбачається, що саме ОСОБА_4 , як орендар, згідно Договору оренди, взяв на себе обов`язок відремонтувати пошкодження в квартирі

ОСОБА_1 або ж оплатити ремонтні роботи, оскільки затоплення сталось в той час, коли він проживав в квартирі АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 в кв. АДРЕСА_3 не проживає, в момент залиття квартири її не було, що підтверджується актом про наслідки залиття квартири від 20 січня 2023 року з відміткою: «власники не прийшли, прийшов орендар, після чого вийшов розмовляти по телефону і не повернувся».

На рахунок розписки від 20.01.2023 року вважають такою, яка не має юридичної сили, оскільки в ній немає жодних посилань на вину відповідача щодо завданих збитків, особу, якій завдані збитки, часу, місця нанесених збитків та строку відшкодування шкоди.

З вказаного вбачається, що ОСОБА_3 не має жодного відношення щодо затоплення квартири та не може бути належним відповідачем, так як залиття квартири сталось не з її вини.

Рух справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 березня 2023 року справа № 569/4461/23 розподілена судді Рівненського міського суду Рівненської області Кучиній Н.Г. (а.с. 31).

Ухвалою суду від 21 березня 2023 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі (а.с. 36,37).

Ухвалою суду від 04 травня 2023 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_4 у справі (а.с. 78).

Ухвалою суду від 01 червня 2023 року виправлено описку в ухвалі Рівненського міського суду від 04 травня 2023 року, зазначено вважати вірним прізвище співвідповідача « ОСОБА_12 » замість невірного « ОСОБА_13 » (а.с.84).

Ухвалою суду від 17 липня 2023 року призначено у справі судову товарознавчу експертизу. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено (а.с. 97,98).

Ухвалою суду від 17 липня 2023 року призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено (а.с. 99, 100).

Ухвалою суду від 19 жовтня 2023 року відновлено провадження у справі (а.с. 115).

Ухвалою суду від 08 листопада 2023 року ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області про призначення судової будівельно-технічної експертизи від 17 липня 2023 року залишити без виконання. Клопотання представника позивача адвоката Павлюк Ірини Анатоліївни про призначення експертизи від 08.11.2023 року задоволено.Призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. (а.с. 125-127).

Ухвалою суду від 22 лютого 2024 року відновлено провадження у справі (а.с. 138).

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач в судове засідання не з`явився, її представником подано заяву про розгляд справи без їхньої участі та письмові пояснення, в яких вважає, що вимога про відшкодування шкоди в результаті залиття квартири, в якій проживає ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Додатково зазначає, що основною метою при складанні акту залиття квартири є встановлення причин залиття, та осіб, відповідальних за спричинену шкоду. В акті від 20.01.2023 року відображена інформація про причини залиття, так як в цей період працівники Домової служби усували причини залиття, а саме пошкодження рушникосушки в квартирі АДРЕСА_2 .

Факт затоплення квартири підтверджується актом від 20.01.2023 року, а розмір спричиненої шкоди висновком експерта від 15.02.2024 року в якому відображено, що за результатами проведення дослідження, в обсязі наданих матеріалів, результатів натурного огляду та шляхом складання кошторису встановлено, що вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень квартири АДРЕСА_1 , внаслідок залиття становить 26 062 грн. 00 коп.

Так, договором оренди від 30.11.2022 року передбачено, що внаслідок затоплення чужого майна орендар несе повну відповідальність. Однак, даним договором не покладено обов`язку на орендаря обслуговування систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води в межах житлового (нежитлового) приміщення від точки приєднання. Затоплення 20.01.2023 року відбулося внаслідок пошкодження рушникосушки, яка знаходиться в межах житлового приміщення від точки приєднання.

Також, факт затоплення підтверджується розпискою, яка була зроблена власноручно дочкою власниці квартири АДРЕСА_2 , яка зазначила, що вона проживає в квартирі

АДРЕСА_3 та зобов`язалася відшкодувати збитки завдані внаслідок затоплення. Мало того, з відзивом на позовну заяву було долучено Інформацію про реєстрацію місця проживання особи з якої вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою АДРЕСА_6 .

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Зайчук В.О. подав заяву, в якій просив судове засідання, призначене на 12 червня 2024 року проводити без участі відповідача ОСОБА_3 та її представника.Просив в позові відмовити, з підстав, викладених у відзиві.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що позивач є співвласником 2/3 частки квартири за адресою АДРЕСА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.11.2013 року, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.11.2013 року та 22.11.2013 року (а.с. 4-6).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від17.02.2023 року відповідачу ОСОБА_2 належить на праві власності квартира АДРЕСА_8 (а.с. 8).

Вказана квартира розташована поверхом вище квартири позивача.

30 листопада 2022 року між ОСОБА_3 , в якості орендодавця та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було укладено договір оренди житлового приміщення за адресою АДРЕСА_6 (а.с. 61, 62).

Згідно акту прийому-передачі від 30 листопада 2022 року, орендодавець передав, а орендар прийняв майно, яке знаходиться в орендованому приміщенні за адресою: АДРЕСА_6 (а.с. 62 зворот).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є наймачем квартири за адресою АДРЕСА_6 .

Згідно акту № 1 про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення від 20 січня 2023 року, складеного комісією в складі голови правління - ОСОБА_9 , члена правління - ОСОБА_10 та власника кв. АДРЕСА_5 - ОСОБА_11 , слідує, що 20 січня 2023 року відбулося залиття квартири позивача внаслідок пошкодження рушникосушки, вирвана заглушка, внаслідок затоплення постраждали кімната, коридор, кухня, санвузол. У всіх приміщеннях тече вода зі стелі, по стінах, залита вся підлога, меблі та техніка. Таким чином, причиною залиття квартири АДРЕСА_9 (а.с. 9,10).

Відповідно до листа № 2 від 10.03.2023 року ФОП ОСОБА_6 ("Домова служба") повідомлено, що 20 січня 2023 року їх праціввником була проведена заміна заглушки на рукосушнику в квартирі АДРЕСА_3 (а.с. 11).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження від 15.02.2024 № СЕ-19/118-23/13239-БТ, складеного судовим експертом О.О. Свиріповим, вартість відновлювального ремонту квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , власником якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , для усунення наслідків залиття квартири, яке мало місце 20.01.2023 року становить 26 062 грн. 00 коп. (а.с. 127-137).

17 лютого 2023 року представником позивача адвокатом Павлюк І. на адресу відповідача ОСОБА_2 була надіслана вимога про відшкодування шкоди у розмірі 35 616 грн. 63 коп., яка залишена без реагування (а.с. 15).

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 , як на доказ, підтверджуючий факт залиття належної йому квартири та причини залиття, послався на акт № 1 про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення від 20 січня 2023 року, складений комісією в складі голови правління - ОСОБА_9 , члена правління - ОСОБА_10 та власника кв. АДРЕСА_5 - ОСОБА_11 .

Так, зі змісту вказаного акту вбачається, що залиття квартири АДРЕСА_1 відбулось внаслідок пошкодження рушникосушки, що у квартирі АДРЕСА_2 за цією ж адресою, власником якої є відповідач ОСОБА_2 .

Зазначеним актом дійсно підтверджено факт залиття квартири позивача, який мав місце 20 січня 2023 року та встановлені причини такого залиття: вихід з ладу рушникосушки в кв. 9.

Не заслуговують на увагу суду доводи адвоката Зайчука В.О. на те, що складений акт про залиття квартири від 20 січня 2023 року є неналежним та недопустимим доказом факту залиття квартири, оскільки був складений у відсутності відповідача та орендаря, з огляду на таке.

Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 "Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій" встановлено форму акту, який складається у разі залиття квартири (додаток № 4 до Правил).

Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, який повинен встановлювати причини залиття, зокрема чи залиття спричинено унаслідок несправності внутрішньобудинкових мереж водопостачання та водовідведення та з`ясування питання чи не було це наслідком недбалості осіб, мешканців квартир або інші обставини, що могли спричинити залиття.

Форма вказаного акту встановлена в додатку № 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій.

В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності;характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії.

Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено що згадані особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин.

Так, в акті про наслідки залиття квартири від 20 січня 2023 року наявна відмітка: «власники не прийшли, прийшов орендар, після чого вийшов розмовляти по телефону і не повернувся», що свідчить про відмову від підпису складеного акта орендарем.

При цьому, відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність, про що зазначено в додатку № 4 до Правил.

Тобто, акт залиття від 20 січня 2023 року є належним та допустимим доказом у справі і за формою та змістом відповідає встановленій формі відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 та не суперечить іншим доказам у справі.

Окрім цього, в актах повинна бути вказана чітка причина залиття, як того вимагає Додаток 4 до п. 2.3.6 зазначених Правил: "чітко зазначити причини". Проста фіксація замокання стін та стелі не буде розцінена судом як належний доказ того, що залиття сталося з вини відповідача.

Аналогічної позиції викладена у Постанові Верховного Суду України: у справі № 6-2125цс16 від 23 липня 2017 року, в якій було зазначено, що позивачі не надали комісійного акта, складеного за участю представників обслуговуючої організації, яким би було зафіксовано сам факт затоплення, а також причини затоплення та завдані пошкодження, а суди попередніх інстанцій, установивши факт залиття квартири, не з`ясували причини залиття квартири позивачів та не установили особу, відповідальну за завдану шкоду.

Тобто, основною метою при складанні акту залиття квартири є встановлення причин залиття, та осіб, відповідальних за спричинену шкоду.

Зазначена правова позиція знайшла своє відображення у постанові ВС від 11 грудня 2018 року у справі №759/4781/16ц.

В наданому суду акту про залиття квартири від 20 січня 2023 року зазначена причина залиття квартири: «вихід з ладу рукосушки в кв. 9».

Крім того, в цей період працівники Домової служби усували причини залиття, а саме пошкодження рушникосушки в квартирі АДРЕСА_2 .

Причини залиття були встановлені на підставі акту про залиття, акт про залиття містить дані про подію, яка відбулася, наслідки такої події, причину залиття.

Таким чином, вказаним актом підтверджується, що затоплення квартири АДРЕСА_1 відбулося з квартири АДРЕСА_2 за цією ж адресою, що розташована поверхом вище.

В постанові Верховного Суду від 24.06.2021 у справі №242/4773/17 міститься наступний висновок: "цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тому, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Позивач не зобов`язаний доводити вину відповідача у заподіянні шкоди. Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду".

З наданого суду акту про залиття квартири від 20 січня 2023 року вбачається причина залиття квартири: «вихід з ладу рукосушки в кв. 9», а відповідачами, враховуючи дію принципу презумпції заподіювача шкоди, не спростовано свою вини у такому залитті.

Також, факт затоплення квартири підтверджується розпискою, яка була зроблена власноручно дочкою власниці квартири АДРЕСА_2 , яка зазначила, що вона проживає в квартирі АДРЕСА_3 та зобов`язалася відшкодувати збитки завдані внаслідок затоплення.

Для розгляду цивільного спору з питань відшкодування збитків, завданих внаслідок залиття має значення встановлення його причини, в тому числі місця аварії - місця пошкодження, виходу з ладу систем тепло - та/або гарячого, холодного водопостачання/водовідведення, що впливає на розмежування відповідальності виробника, виконавця та споживача житлово-комунальної послуги, правовідносини між якими, що виникають у процесі її створення, надання та споживання, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Заперечуючи проти позову адвокат Зайчук В.О. у відзивів вказав, що за договором оренди від 30.11.2022 року передбачено, що внаслідок затоплення чужого майна орендар несе повну відповідальність.

Так, 30 листопада 2022 року між ОСОБА_3 , в якості орендодавця та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було укладено договір оренди житлового приміщення за адресою АДРЕСА_6 (а.с. 61, 62).

Також, згідно акту прийому-передачі від 30 листопада 2022 року, орендодавець передав, а орендар прийняв майно, яке знаходиться в орендованому приміщенні за адресою: АДРЕСА_6 . Станом на момент підписання акту в орендованому приміщення будь-яких пошкоджень чи несправностей не виявлено.

Таким чином ОСОБА_4 взяв на себе обов`язок належним чином утримувати та відповідати за стан орендованого приміщення.

У відповідності до п. 5.6 Договору оренди житлового приміщення від 30 листопада 2022 року зазначено, що в разі знищення, пошкодження, чи відсутності майна переданого на тимчасове зберігання, або в разі знищення чи пошкодження чужого майна (внаслідок загорання, затоплення,витоку газу, тощо, в орендованому приміщенні), Орендар відшкодовує повну вартість пошкодженого/знищеного майна.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт завдання шкоди майну позивача внаслідок залиття квартири і вина відповідача ОСОБА_4 як орендаря, який взяв на себе відповідальність, що в разі затоплення в орендованому приміщенні, він відшкодовує повну вартість пошкодженого/знищеного майна.

Однак, даним договором не покладено обов`язку на орендаря щодо обслуговування систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води в межах житлового (нежитлового) приміщення від точки приєднання.

Затоплення 20.01.2023 року відбулося внаслідок пошкодження рушникосушки, яка знаходиться в межах житлового приміщення від точки приєднання.

При цьому, клопотань про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивача, не заявлялося, а факт затоплення квартири підтверджується актом від 20.01.2023 року, а розмір спричиненої шкоди Висновком експерта від 15.02.2024 року в якому відображено, що за результатами проведення дослідження, в обсязі наданих матеріалів, результатів натурного огляду та шляхом складання кошторису встановлено, що вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень квартири АДРЕСА_1 , внаслідок залиття становить 26 062 грн. 00 коп.

Разом з тим, судом враховано, що відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, ст.322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування заданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.

Судом встановлено, що з наявних в матеріалах справи доказів, у тому числі складеного акту, зміст якого висвітлює обставини залиття, причину залиття, а з причини залиття відслідковується і винність в ньому власника квартири АДРЕСА_2 , де стався вихід з ладу рукосушки, на якого і має покладатися обов`язок як власника майна по забезпеченню утримання квартири в належному стані.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт завдання шкоди майну позивача внаслідок залиття квартири і вина відповідачів ОСОБА_2 як власника квартири, та ОСОБА_4 як орендаря квартири не спростована останніми.

Переконливих доказів на підтвердження інших осіб в спричиненні шкоди позивачу відповідачами суду не було надано.

Отже, вину у завданні шкоди позивачу затоплення його квартири відповідачі належними та допустимим доказами не спростували, що є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція заподіювача шкоди.

Відповідачами клопотань про призначення у справі експертизи на предмет визначення причин залиття квартири, не заявлялось, у тому числі не надавались письмові клопотання з цього приводу.

Отже, факт затоплення квартири підтверджується актом від 20.01.2023 року, а розмір спричиненої шкоди висновком експерта від 15.02.2024 року в якому відображено, що за результатами проведення дослідження, в обсязі наданих матеріалів, результатів натурного огляду та шляхом складання кошторису встановлено, що вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень квартири АДРЕСА_1 , внаслідок залиття становить 26 062 грн. 00 коп.

При цьому, відповідачі не заявляли та не надали інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Встановивши факт залиття квартири позивача, причину та розмір завданої шкоди майну позивача і врахувавши, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , як власник майна, який зобов`язаний утримувати майно, що йому належить та як орендар, який взяв на себе обов`язок в разі затоплення в орендованому приміщенні орендар відшкодовує повну вартість пошкодженого/знищеного майна (п. 5.6 договору оренди від 30 листопада 2022 року) відповідно, не довели відсутності своєї вини у заподіянні шкоди, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири.

В той же час судом встановлено, що вимоги до відповідача ОСОБА_3 є безпідставними, оскільки остання не є власником (наймачем) житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1 , з якої відбулося затоплення квартири позивача, а відтак жодних прав позивача відповідач ОСОБА_3 не порушувала.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що саме власник майна та орендар мають нести солідарну відповідальність за спричинену позивачу шкоду та приходить до висновку про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 шкоду завдану залиттям квартири АДРЕСА_1 в розмірі 26 062 грн.

Суд зауважує, що власник квартири має право подати регресний позов і стягнути відшкодування, виплачене потерпілому, з орендаря нерухомого майна.

Судові витрати.

За приписами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

При зверненні до суду з позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1 073, 60 грн.

Таким чином, з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 підлягає до стягненню сплачений позивачем судовий збір по 536 (три тисячі п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. з кожного.

Щодо витрат на правничу допомогу, то суд вказав на таке.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

За приписами ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат визначається: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження витрат за надання правничої допомоги представником позивача подано докази, а саме: договір про надання правничої (правової) допомоги від 17 лютого 2023 року; рахунок на оплату згідно договору про надання правничої (правової) допомоги від 17 лютого 2023 року, в якому загальна вартість наданихз послуг становить 6 000 грн.; копії платіжних інструкцій від 17 лютого 2023 року про сплату позивачем 1000 грн. за правничу допомогу, від 08 березня 2023 року на суму 3000 грн. та від 29 травня 2023 року на суму 2000 грн., що разом становить 6 000 грн.

Таким чином, представником позивача підтверджено понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн., які підлягають до стягнення з відповідачів по 3 000 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 шкоду завдану залиттям квартири АДРЕСА_1 в розмірі 26 062 (двадцять шість тисяч шістдесят дві) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 (шість тисяч) грн. в рівних частинах по 3 536 (три тисячі п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_6 .

Відповідач ОСОБА_3 , адрес: АДРЕСА_6 .

Відповідач ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_10 .

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 , адреса реєстрації АДРЕСА_11 .

Суддя Н.Г. Кучина