Справа № 515/878/23
Провадження № 2/513/296/24
Саратський районний суд Одеської області
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складіголовуючої судді Бучацької А.І., за участю секретаря судового засідання Русавської Н.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в селищі Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про виділ спільного майна у натурі,
В С Т А Н О В И В:
у червні 2023 року представник позивача адвокат Давиденко К.В. звернувся до Татарбунарського районного суду Одеської області з позовом до відповідачів, в якому просив:
виділити ОСОБА_1 у натурі 14/100 частки будинку АДРЕСА_1 , як окремий об`єкт права власності за окремою адресою: АДРЕСА_2 .
Розпорядженням в.о. голови Татарбунарського районного суду Одеської області від 11 грудня 2023 року цивільна справа передана на розгляд Саратського районного суду Одеської області з тих підстав, що в Татарбунарському районному суді Одеської області неможливо провести повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та утворити новий склад суду для судового розгляду справи № 515/878/23.
Після надходження та реєстрації справи головуючою суддею у справі визначено суддю Саратського районного суду Одеської області Бучацьку А.І.
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 02 лютого 2024 року цивільна права прийнята до розгляду та призначено підготовче засідання (а.с.88).
Підготовче засідання неодноразово відкладалась у зв`язку з неявкою представника позивача та відповідачів, підготовче провадження не закрите та судовий розгляд справи по суті не розпочато.
23 грудня 2024 року представник позивача адвокат Давиденко К.В. подав клопотання про направлення справи за підсудністю до Татарбунарського районного суду Одеської області. Клопотання обґрунтував тим, що в Татарбунарському районному суді Одеської області двоє суддів вже здійснюють правосуддя.
У підготовче судове засідання всі учасники справи не з`явились.
Розглянувши клопотання, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Аналогічні положення закріплені у частині 1 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Відповідно до ст.1 ЦПК України цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.
Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 16.02.2021 року у справі N 911/2390/18 сформулювала правовий висновок про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.
Виключна підсудність - особливий вид територіальної підсудності, який забороняє застосування інших видів територіальної підсудності (загальної, альтернативної або підсудність пов`язаних між собою вимог), це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, і направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи й виконання судового рішення. Вимоги щодо виключної підсудності унеможливлюють застосування інших правил підсудності, крім тих, які встановлені процесуальним законом для відповідної категорії справ.
Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.
Зі змісту позовної заяви та долучених документів встановлено, що предметом спору є нерухоме майно: квартира АДРЕСА_3 .
Отже справа не відноситься до територіальної юрисдикції (підсудності) Саратського районного суду Одеської області, а за правилами виключної підсудності підсудна суду за місцезнаходженням об`єкта нерухомого майна, тобто Татарбунарському районному суду Одеської області.
Згідно з частиною 1 ст.8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Розгляд справ судами з порушенням правил підсудності є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки такі суди не є встановленими процесуальним законом для такого розгляду.
У пункті 24 рішення ЄСПЛ "Сокуренко і Стригун проти України", Суд наголосив, що, як було раніше визначено, фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.
Відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).
Враховуючи викладене, а також те, що зміна підсудності даної справи була викликана обставинами, які наразі відпали та не існують, розгляд справи по суті не розпочато, з урахуванням предмету спору, з метою дотримання прав учасників судового розгляду, оскільки сторони та їхні представники проживають в межах територіальної юрисдикції Татарбунарського районного суду Одеської області та в умовах воєнного стану будуть мати можливість з`являтися до суду, реалізувати свої процесуальні права та обов`язки, що буде сприяти забезпеченню права сторін на доступ до суду, суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі вказаної справи за підсудністю до належного суду, яким є Татарбунарський крайонний суд Одеської області.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Згідно ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.
Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
Керуючись ст. ст. 30, 31, 32. 260-261, 353, 354 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
клопотання представника позивача задовольнити. Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про виділ спільного майна у натурі - передати за підсудністю до Татарбунарського районного суду Одеської області.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. І. Бучацька