Справа № 442/4345/24
Провадження № 2/442/1093/2024
УХВАЛА

п р о з а л и ш е н н я п о з о в н о ї з а я в и б е з р у х у

"01" липня 2024 р. Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі головуючого судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря судових засідань Томан Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобич цивільну справу № 442/4345/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Дієса про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану щорічну основну відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку,

встановив:

позивач звернувся з позовом до відповідача, просить стягнути з останнього на його користь невиплачену заробітну плату за період з 15.07.2023 по 31.08.2023 в сумі 28627,45 грн., компенсацію за 9 календарних днів невикористаної відпустки в сумі 5655,15 грн., оплату простою за період з 01.09.2023 по 14.09.2023 в сумі 2126,94 грн. та середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 15.09.2023 по 13.03.2024 у розмірі 123904,50 грн, а всього стягнути 160134,04 грн.

Ухвалою від 03.06.2024 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 01.07.2024.

Позивач в судове засідання не з`явився, подавши заяви про слухання справи у його відсутності та підтримання позову.

Представник відповідача подала до суду клопотання про залишення позову без руху.

Перевіривши матеріали справи суд вбачає підстави для залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи законних інтересів. Порядок звернення до суду з позовною заявою урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання заяви має відбуватись з дотриманням певних умов, які передбачені, зокрема, в статтях 175, 177 ЦПК України.

Суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали (ч. 11 ст. 187 ЦПК України).

Враховуючи наведене, вважаю, що зазначена заява підлягає залишенню без руху, оскільки, подана з порушенням ст. 177 ЦПК України, а саме позивачем не вірно сплачено судовий збір.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону України „Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У даному випадку позивач звернувся до суду, зокрема, з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, однак це не дає підстав для звільнення його від сплати судового збору, виходячи з такого.

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є видом виплат, який врегульований Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, згідно з яким обчислення середньої заробітної плати для оплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні проводиться, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до статті 116 Кодексу Законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 117 Кодексу Законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Виходячи з викладених норм, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Стягнення з роботодавця середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні не є заробітною платою, оскільки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є спеціальним видом відповідальності роботодавця, відповідно на вказані вимоги позивача також не поширюються положення пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», за яким від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Аналогічна правова позиція також висловлена Верховним Судом у постанові від 30.01.2019 у справі №910/4518/16, висновки якого, в силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Таким чином, вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не є тотожною до вимоги про стягнення заробітної плати (грошового забезпечення), а тому не може бути віднесена до категорії пільгових вимог, за подачу яких, згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не сплачується.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №910/4518/16 позовна вимога про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні є майновою вимогою.

Станом на 01.01.2024 ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, поданої фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 15.09.2023 по 13.03.2024 у розмірі 123904,50 грн.

Отже позивачу необхідно сплатити судовий збір за дану вимогу майнового характеру в розмірі 1239,04 грн. та надати суду докази про сплату судового збору.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Дослідивши матеріали справи приходжу до переконання, що без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо,тому вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суд

постановив:

позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Дієса про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану щорічну основну відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку залишити без руху.

Повідомити ОСОБА_1 про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви протягом п`яти днів з моменту отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачам, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала не оскаржується.

Суддя Нагірна О.Б.