Справа № 405/290/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2024 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретаря : Мишевець Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання пункту кредитного договору нікчемним та здійснення перерахунку заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк», в якому просить визнати нікчемним пункт 1.5 договору кредиту та страхування № Z02.00410.007187585 від 17.11.2020 року укладений нею з Акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідно до п. 5 додатку №1 до даного договору в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості, та в порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити їй перерахунок заборгованості за даним договором шляхом зарахування вже сплаченої нею щомісячної плати за обслуговування кредиту в рахунок інших обов`язкових платежів та в наступних щомісячних платежах до кінця дії договору не стягувати плату за обслуговування кредитної заборгованості.

В обгрунтування поданого позову покликається на те, що між нею та АТ «Ідея Банк» був укладений договір кредиту № Z02.00410.007187585 від 17.11.2020 року, згідно якого банк надав позивачу кредит в розмірі 96 024,00 грн. на строк 48 місяців, шляхом переказу коштів в розмірі 82 424,03 грн. зі сплатою позичальником страхового внеску в озмірі 13 599,97 грн. відповідно до п. 1.5 договору під час користування кредитом банк надає позичальник послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що суперечить вимогам п. 9.15.4 ДКБОФО. Вважає, що її було введено в оману та просить суд позов задоволити.

Ухвалою суду від 18.01.2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідаче відзив на позов до суду не подано.

Ухвалою суду від 27.03.2024 року підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до розгляду по суті.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд встановив, що 17.11.2020 року між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» був укладений договір кредиту № Z02.00410.007187585, згідно якого банк надав позивачу кредит в розмірі 96 024 грн. з фіксованою процентною ставкою в розмірі 1,99 % річних строком кредиту на 48 місяців.

Відповідно до п.1.5 кредитного договору, під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги, щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата відповідно до п. 5 додатку № 1 як «Плата за обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачуються згідно діючих тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору та розміщені на вебсайті банку.

Плата за обслуговування кредитної заборгованості складає від 3 072,77 грн. станом на 17.11.2020 року до 1 718,83 грн.станом на 17.11.2024 р., згідно колонки 7 Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, плата за обслуговування кредитної заборгованості (як платежі за додаткові послуги банку).

Згідно п.1.6. кредитного договору, дата повернення кредиту - 17.11.2024 року.

Як вбачається з пункту 9.8.2. пункту 9.8 Розділу 9. «Умов споживчого кредитування без забезпечення» Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що затверджений протоколом засідання Правління №10/23-02 від 23.10.2020 р., що діяли в період укладення Кредитного договору, плата за обслуговування кредитної заборгованості, що сплачується Позичальником за користування кредитом, щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно з Графіком за Договором кредиту, включає в себе: надання інформації по рахункам Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі банку, шляхом направлення СМС - повідомлень щодо суми платежу за цим Договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.

Позивач вважає, що АТ «Ідея Банк» порушило її права як споживача фінансових послуг та ввело її в оману, включивши в умови договору оплату додаткових послуг, які відповідно до законодавства надаються безкоштовно.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець (Відповідач) кожного місяця, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, так чи інакше, безоплатно повинен повідомляти Позивача з приводу інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надавати виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Щодо твердження позивача про те, що вищевказана інформація повинна надаватися безоплатно позичальнику/споживачу за законом, а тому встановлення відповідачем у п.1.5. договору кредиту № Z02.00410.007187585 від 17.11.2020 року в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості є несправедливою умовою та суперечить самому кредитному договору, а тому є підставою для визнання його нікчемним суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що банком було встановлено плату за обслуговування кредиту.

Частиною 1статті 627 ЦК Українивизначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогокодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першоюстатті 638 ЦК Українивстановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1ст.1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зст. 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частинами першою - третьої, п`ятоюстатті 203 ЦК Українизміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.5ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Відповідно до частини четвертоїстатті 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 вирішувала питання: чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування; чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна /нікчемна/оспорювана.

Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала, щоЗаконом України «Про споживче кредитування»безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з п. 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 цьогоЗакону.

Зокрема, оскільки позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина другастатті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків. Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.(Постанова Верховного Суду від 29.03.2023 у справі № 204/8492/21 провадження №61-10602св22).

Вказаний висновок Великої Палати Верховного Суду має бути врахований під час розгляду даної справи.

З врахуванням вищенаведеного, аналізуючи зміст кредитного договору, укладених між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 суд дійшов висновку про те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, пункти кредитних договорів щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитними договорами, є нікчемними.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (пункт 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19)).

Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

З огляду на встановлені у справі обставини, а також сформульовані висновки щодо нікчемності п.1.5 кредитного договору № Z02.00410.007187585 від 17.11.2020 року про встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості, суд вважає за необхідне у порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину, зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором кредиту № Z02.00410.007187585 від 17.11.2020 року, укладеним між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .

Таким чином, виходячи з наведених вище доводів, суд прийшов до висновку, що позовна вимог в частині зобов`язання АТ «Ідея Банк» здійснити їй перерахунок заборгованості за даним договором шляхом зарахування вже сплаченої нею щомісячної плати за обслуговування кредиту в рахунок інших обов`язкових платежів та в наступних щомісячних платежах до кінця дії договору не стягувати плату за обслуговування кредитної заборгованості за кредитним договором № Z02.00410.007187585 від 17.11.2020 року підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.22Закону України«Про захистправ споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору. Тому, судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст.ст.62, 81, 128, 223, 247, 258, 259, 263-265, 280, 351-355 ЦПК України, ст.ст. 4, 15, 16, 203, 207, 215, ЦК України, Законом України «Про споживчекредитування» суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання пункту кредитного договору нікчемним та здійснення перерахунку заборгованості за кредитним договором, - задоволити.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» з огляду на нікчемність пункту 1.5 договору кредиту № Z02.00410.007187585 від 17.11.2020 року, укладеного між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , здійснити ОСОБА_1 перерахунок заборгованості за договором № Z02.00410.007187585 від 17.11.2020 року шляхом зарахування вже сплаченої ОСОБА_1 щомісячної плати за обслуговування кредиту в рахунок інших обов`язкових платежів та в наступних щомісячних платежах до кінця дії договору не стягувати плату за обслуговування кредитної заборгованості.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь держави судовий збір у сумі 1 211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Вілповідач: Акціонерне товариство «Ідея Банк», , місце знаходження: 79008, м. Львів, Галицький р-н, вул. Валова, буд. 11.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко