Справа № 363/4528/24
Номер провадження 2/749/359/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"23" грудня 2024 р. м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Шаповал З.О.,

з участю секретаря Мирошниченко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Сновськ цивільну справу №363/4528/24 за позовом МОТОРНОГО (ТРАНСПОРТНОГО) СТРАХОВОГО БЮРО УКРАЇНИ до ОСОБА_1 , про стягнення майнової шкоди заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення,-

ВСТАНОВИВ

МОТОРНЕ (ТРАНСПОРТНЕ) СТРАХОВЕ БЮРО УКРАЇНИ звернулося до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача в порядку регресу витрати, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в сумі 30 537,77 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 08.12.2022 року о 19 годині 45 хвилин по вул. Драйзера в м. Києві водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 (pl), при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Бальзака, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень вказаних транспортних засобів. Постановою Деснянського районного суду міста Києва, від 20.01.2023 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні ДТП. Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, позивач відшкодував потерпілому ОСОБА_3 шкоду в сумі 29 087,77 грн, та 1 450 грн за послуги аварійного комісара. Позивач просить стягнути із відповідача, як із особи, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, завдану шкоду в порядку регресу в загальному розмірі 30 537,77 грн., а також понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Ухвалою судді від 31.10.2024 року відкрито провадження у зазначеній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, не дивлячись на своєчасне та належне повідомлення про розгляд справи, проте, до початку розгляду справи від нього надійшла до суду заява про розгляд справи в його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та за зареєстрованим місцем проживання. Відзиву та будь-яких клопотань до суду не надав.

Ухвалою суду від 23.12.2024 року вирішено провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Так, згідно з постановою Деснянського районного суду міста Києва, від 20.01.2023 року ОСОБА_1 , визнано винним у тому, що 08.12.2022 року о 19 годині 45 хвилин по вул. Драйзера в м. Києві водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 (pl), при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Бальзака, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень вказаних транспортних засобів (а.с.9).

Судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_1 ,

який керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 (pl), не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Наказом МТСБУ прийнято рішення щодо виплати ОСОБА_3 29 087,77 грн та виплачено вказану суму потерпілій (а. с. 23).

Позивач поніс також кошти в сумі 1450 грн за послуги з залучення аварійного комісара.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166 , 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки , - незалежно від наявності вини.

Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом, зокрема, є Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" 1 липня 2004 року № 1961-IV (далі Закону № 1961-IV ), який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин, які виникли між сторонами цивільного процесу. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону № 1961-IV МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам та відповідно до ст. 22 Закону відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП.

За змістом ст. 27 Закону № 1961-IV, страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. . Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. . Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Згідно з п. п. "а " п. 41.1 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 22 Закону № 1961-IV страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Позивач МТСБУ виконав покладений на нього Законом обов`язок з відшкодування шкоди потерпілій особі, заподіяної з вини водія транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У свою чергу, відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Зазначені положення щодо права зворотної вимоги (регресу) до винної особи містяться і в п. 38.2.1 ст. 38 Закону, відповідно до якого страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

З огляду на положення ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону № 1961-IV, та після виплати позивачем потерпілому в дорожньо-транспортній пригоді страхового відшкодування, позивач МТСБУ набув права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування відповідно до положень п. 38.2.1 ст. 38 Закону.

МТСБУ в порядку регресу звернулося до відповідача із вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась, проте шкода в добровільному порядку на даний час так і не відшкодована. Заперечень щодо вказаної обставини від відповідача не надходило.

З огляду на наведене з відповідача, як винного водія транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, підлягають стягненню на користь позивача МТСБУ кошти в загальному розмірі 29 087,77 грн за заподіяну потерпілим шкоду, яка відшкодована позивачем, в порядку регресу.

Крім того, згідно п. 41.4 ст. 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача понесених відповідачем витрат на залучення аварійного комісара у розмірі 1450, 00 грн, що узгоджується з висновками Верховного Суду у постанові від 22 липня 2019 року у справі № 185/5812/16-ц.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки суд задовольняє позов в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3028 грн., відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

На підставі ст. ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, керуючись ст. ст. 3,12, 13, 81, 82, 141,258, 259, 265,273,280-282, 354,355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов МОТОРНОГО (ТРАНСПОРТНОГО) СТРАХОВОГО БЮРО УКРАЇНИ до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь МОТОРНОГО (ТРАНСПОРТНОГО) СТРАХОВОГО БЮРО УКРАЇНИ понесені витрати у розмірі 30 537,77 грн. (тридцять тисяч п`ятсот тридцять сім гривень 77 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь МОТОРНОГО (ТРАНСПОРТНОГО) СТРАХОВОГО БЮРО УКРАЇНИ судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя З.О.Шаповал