Справа № 289/1149/24
Номер провадження 2/289/604/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2024 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Кириленка О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІДЕЯ БАНК», за участю третіх осіб - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни, Коростишівського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області ЦМУ МЮ (м. Київ), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом про визнання виконавчого напису №134 від 22.02.2022, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначила, що вказаний виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений на кредитному договорі, який не посвідчений нотаріально, а заборгованість за кредитним договором не є безспірною. Окрім того, просить стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу в розмірі 9000 грн.

Ухвалою судді від 21.05.2024 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 38).

10.06.2024 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 . Представник відповідача зазначила, що 26.12.2019 між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування №Z07/24906/006127781, згідно якого банк надав позичальнику кредит в сумі 87850 грн., а позичальник зобов`язувався повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами цього договору. ОСОБА_1 , як позичальник згідно кредитного договору, власних зобов`язань не виконувала та станом на 10.01.2022 у неї утворилась заборгованість за таким договором у розмірі 117098,65 грн., тому АТ «ІДЕЯ БАНК» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. із заявою від 21.02.2022 №12.4.2/13608 про вчинення виконавчого напису та стягнення з ОСОБА_1 117098,65 грн. боргу за кредитним договором, 1900 грн. витрат на його вчинення. АТ «ІДЕЯ БАНК» надало нотаріусу всі необхідні документи для вчинення приватним нотаріусом 22.02.2022 виконавчого напису за №134. До того ж, 10.01.2022 АТ «ІДЕЯ БАНК» надіслало позивачу вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, за допомогою якої позивач був повідомлений про те, що в неї наявна заборгованість за кредитним договором, вказано розмір боргу, а також з чого вона складається, попереджено також про можливість стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. На думку представника відповідача, безспірність заборгованості, що була стягнута з позивача згідно спірного виконавчого напису нотаріуса, не залежить від того, погоджується позивач з її розміром та визнає його, чи ні, оскільки вирішальним у цьому випадку є саме документи, що подавалися нотаріусу для його вчинення, а не суб`єктивне ставлення ОСОБА_1 до суми боргу. До того ж, позивач не зазначає в чому полягає спірність кредитної заборгованості, а також не надає доказів оспорення, спростування такої кредитної заборгованості до або на момент вчинення виконавчого напису. Оспорення кредитної заборгованості після факту вчинення виконавчого напису не може мати своїм наслідком визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідачем надано усі необхідні документи для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису, які в сукупності підтверджують наявність безспірної заборгованості. На думку представника відповідача, спірний виконавчий напис вчинено до втрати чинності постановою КМУ від 26.11.2014 №662, оскільки така залишається чинною, тому оскаржуваний виконавчий напис є законним та вчинений з додержанням норм чинного законодавства. Представник відповідача звертає увагу суду на те, що дана справа є типовою, незначної складності, що враховується судом при визначенні розміру витрат на правову допомогу, які можуть підлягати стягненню, тому вважає, що вимога про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 9000 грн. не підлягає задоволенню (а.с. 82-100).

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.02.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №134, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ІДЕЯ БАНК», заборгованість, що виникла за договором кредиту та страхування №Z07.24906.006127781 від 26.12.2019, який укладено між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ОСОБА_1 (а.с. 23).

Відповідно до змісту цього виконавчого напису, стягнення заборгованості здійснюється за період з 05.03.2021 по 10.01.2022. Сума заборгованості складається із строкового основного боргу 29000,16 грн., простроченого основного боргу 43171,95 грн., прострочених процентів 10126,97 грн., строкових процентів 1869,18 грн., строкової плати за обслуговування кредиту 7294,36 грн., простроченої плати за обслуговування кредиту 25636,03 грн., плати за вчинення виконавчого напису 1900 грн., що становить загальну суму 118998,65 грн.

11.08.2022 представник АТ «ІДЕЯ БАНК» звернувся до Радомишльського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі вищевказаного виконавчого напису (а.с. 22 зворот) та 29.08.2022 відкрито виконавче провадження №6972343 (а.с. 23 зворот-24).

11.05.2023 вищевказане виконавче провадження передано до Коростишівського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 24 зворот-25) та 24.05.2023 прийнято вказаним органом до виконання (а.с. 25 зворот-26).

04.03.2024 в межах виконавчого провадження №6972343 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 (а.с. 26 зворот-27).

Наданими представником відповідача доказами підтверджується, що станом на 10.01.2022 у ОСОБА_1 була наявна заборгованість у розмірі 117098,65 грн., що складається із: заборгованості за строковим основним боргом в розмірі 29000,16 грн., заборгованості за простроченим основним боргом в розмірі 43171,95 грн., заборгованості за простроченими процентами в розмірі 10126,97 грн., заборгованості за строковими процентами в розмірі 1869,18 грн., заборгованості за строковою платою за обслуговування кредиту 7294,36 грн., заборгованості за простроченою платою за обслуговування кредиту 25636,03 грн. (а.с. 90, 94-96, 97).

10.01.2022 АТ «ІДЕЯ БАНК» надіслало ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань від №12.4.2/Z07/24906/006127781, у якій вимагало виконати зобов`язання за кредитним договором, а саме, достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нараховану на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором (а.с. 89, 91, 92, 93).

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Пунктом 1 Переліку розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 Перелік документів було доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», яким передбачалося, що для одержання виконавчого напису на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються оригінал кредитного договору; та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, у справі № 826/20084/14 вказану постанову Кабінету Міністрів України № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт.

Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, згадана постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду в справі № 826/20084/14.

Подібні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року в справі № 910/10374/17.

Як встановлено судом, оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 02.02.2022, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14.

При цьому, із змісту оспорюваного виконавчого напису не вбачається, що договір був посвідчений нотаріально, що є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Посилання представника відповідача на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом було перевірено подання всіх документів, передбачених законом, зокрема, оригіналу кредитного договору, розрахунку заборгованості, виписки по особовим рахункам, вимоги про усунення порушень, не можуть бути взяті до уваги, оскільки доказів щодо цього відповідачем не надано, та такі посилання не спростовують того, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу був наданий кредитний договір, який не був нотаріально посвідчений, тобто не є документом, що підтверджує безспірну заборгованість боржника.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, надану позивачу, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.

Положеннями ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Водночас відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом даної справи підтверджуються наданими копіями: договору про надання правничої допомоги від 09.04.2024, укладеного між позивачем та адвокатом Цокало Т.М., актом приймання-передачі наданої правової допомоги №1 до договору №930 про надання правничої допомоги від 09.04.2024 на суму 9000 грн., які складаються з: надання усної консультації - 1000 грн., підготовки та написання адвокатського запиту від 09.04.2024 500 грн., повторна усна консультація - 500 грн., підготовка та написання позовної заяви - 6000 грн., підготовка та написання заяви про забезпечення позову - 1000 грн., квитанцію № 930 від 10.05.2024 на суму 9000 грн., детальний опис робіт (наданих послуг) (а.с. 17-19, 29, 30-31).

Надаючи оцінку вищезазначеним доказам, суд зважає, що позивачем доведено обставину отримання професійної правничої допомоги в межах даної цивільної справи, при цьому суд враховує, що справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, справа розглядалась в порядку спрощеного провадження без виклику осіб, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 6000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній.

На підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 968,96 грн. за подання позовної заяви та 605,60 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІДЕЯ БАНК» (місцезнаходження: вул. Валова, буд. 11, м. Львів, Львівська область, 79008, ), за участю третіх осіб - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), Коростишівського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області ЦМУ МЮ (м. Київ) (місцезнаходження: вул. Шевченка, 1, м. Коростишів, Житомирська обл., 12501), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса №134 від 22.02.2022, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Солонець Тамарою Миколаївною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» заборгованості у розмірі 118998,65 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у сумі 1488,60 грн. та за надання професійної правової допомоги в сумі 6000,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Олег КИРИЛЕНКО