ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 679/1582/23

Провадження № 22-ц/4820/1083/24

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11 березня 2024 року, суддя Томілін О.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

встановив:

В листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

На обґрунтування вимог позивач вказала, що від шлюбу з відповідачем народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається в технікуму в Польщі, на денній формі навчання, не працевлаштований, потребує матеріальної допомоги для забезпечення належного рівня життя.

Зокрема, вартість навчання складає 750 злотих щомісячно, оренда квартири складає 900 злотих на місяць, комунальні послуги 200 злотих.

Відповідач працевлаштований та отримує гідну заробітну плату, інших утриманців, окрім сина ОСОБА_4 , немає.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в 1/4 частини з усіх доходів відповідача щомісячно.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11.03.2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з 29.11.2023 року і до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не довше ніж до досягнення останнім 23 років. Вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи позов частково суд виходив з того, що ОСОБА_3 продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, зокрема, для проживання за місцем навчання, оплати навчання, проїзду тощо.

Розмір матеріальної допомоги, яку відповідач надає добровільно на утримання сина, складає 1/6 частку його зарплати, є достатнім та обґрунтованим.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному об`ємі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що стягнутий судом розмір аліментів є меншим, ніж раніше було стягнуто судом з відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 .

Доводи відповідача щодо утримання своєї матері не підтверджені відповідними доказами. Відповідач має достатній рівень доходу, аби сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі.

У письмових поясненнях вказала, що її заробітна плата значно нижче заробітної плати відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 послався на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Зауважив, що позивачем не надано доказів щодо розміру отримуваних нею доходів, відтак і співрозмірності надання нею утримання сину ОСОБА_4 у порівнянні з його матеріальною допомогою.

Він щомісяця добровільно надає на утримання сина приблизно 1100 злотих, що є достатнім та відповідає 1/6 частині його доходу.

Розгляд справи проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши справу, враховуючи зміст позовних вимог та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01.12.2005 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , шлюб між якими розірвано 23.09.2014 року (а.с. 4-5).

Зі змісту довідки від 03.11.2022 року за №716/2022, виданої Приватним технікумом професійного вдосконалення у Кєльцах ім. Військових Миротворчих Сил ООН, вбачається, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання у вказаному освітньому закладі з 01.09.2022 року по 31.08.2027 року, місячна вартість навчання складає 750 злотих (а.с. 7-8).

Згідно з договором оренди житла від 21.06.2023 року, ОСОБА_3 винаймає жиле приміщення за 900 злотих на місяць, а також окремо сплачує комунальні послуги (а.с. 9-12).

Сума заробітної плати ОСОБА_2 за період з січня 2022 року по листопад 2023 року склала 1526886,37 грн., з якої були сплачені аліменти на користь ОСОБА_1 в загальному розмірі 304258,41 грн., зокрема, заробітна плата ОСОБА_2 за листопад 2023 року становила 66191,44 грн. (а.с. 37).

Матір відповідача є особою похилого віку, пенсіонером, інвалідом ІІ групи, потребує лікування, зокрема, у червні 2023 року перебувала на стаціонарному лікуванні (а.с. 40-43).

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, №3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі №6?1296цс15 зазначено, що при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (аналогічні висновки міститься в постановах Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.03.2018 року у справі №478/2108/16-ц та від 29.01.2018 року у справі №622/373/16-ц).

Згідно з ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

В силу положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, син сторін ОСОБА_4 з 01.09.2022 року навчається на денній формі навчання у технікумі професійного вдосконалення у Кєльцах ім. Військових Миротворчих Сил ООН, Польща,та потребує матеріальної допомоги.

Відповідач офіційно працевлаштований, інших утриманців немає, у зв`язку з чим має можливість надавати відповідну матеріальну допомогу на навчання повнолітнього сина.

Справа містить письмові докази, відповідно до яких вартість підтверджених витрат на навчання сина ОСОБА_4 в Польщі становить 16500 грн. на місяць (1650 злотих), тобто, з урахуванням рівного обов`язку батьків утримувати повнолітнього сина, що навчається, по 8250 грн. на місяць на кожного з батьків.

За встановлених обставин, враховуючи відомості щодо отримуваної відповідачем заробітної плати, з урахуванням вищезазначених вимог СК України, колегія суддів, провівши оцінку доказів у відповідності з вимогами ст. 89 ЦПК України, погоджується з висновком суду першої інстанції, що аліменти, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 слід визначити в розмірі 1/6 частини від його доходу, що відповідатиме вимогам розумності і справедливості та буде необхідним та достатнім для забезпечення навчання і, разом з тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги стосовно відсутності у відповідача на утриманні його матері, а також меншої заробітної плати позивача, порівняно із заробітною платою відповідача, висновків суду не спростовують та на законність ухваленого рішення не впливають.

Судом першої інстанції правильно надано оцінку наявним у справі доказам, застосовано норми матеріального права, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова