Справа № 691/642/24
Провадження № 2/691/387/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області в складі судді Синиці Л.П., за участю секретаря судового засідання Задорожньої М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування поданого позову позивач зазначила, що шлюб подружжя зареєстрований Городищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), свідоцвто номер та серія: НОМЕР_1 , відповідний актовий запис № 59 від 10 жовтня 2020 року. У шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя подружжя не склалося. Протягом останніх декількох років стосунки між подружжям розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. На даний час, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Подружжя не може дійти згоди щодо спільного майбутнього і не бачить можливості примирення. Водночас, між позивачем та відповідачем відсутній спір щодо поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, не мають жодних майнових претензій один до одного. Станом на дату подання позовної заяви про розірвання шлюбу спільна дитина подружжя - ОСОБА_3 має три повних роки і є малолітньою дитиною у розумінні ч. 2 ст. 6 СК України, проживає з матір`ю. При цьому відсутні виняткові обставини, у розумінні положень ст. 161 СК УКраїни та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір`ю. Відповідач не заперечує проти визначення місця проживання дитини подружжя разом з матір`ю, спір відсутній. Категорично заперечує проти надання подружжю часу на примирення в порядку, визначеному ст. 111 СК України, та просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу зареєстрованого між ними 10.10.2020 року (1), визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 ..

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 13.06.2024 року в справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду письмову заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Таким чином, суд вважає за можливе, на підставі ст. 223 ЦПК України, розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 4 статті 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно частини 1 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги статті 110 Сімейного кодексу України.

Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Матеріалами справи встановлено, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 (відповідач у справі) та ОСОБА_1 (позивач у справі) зареєстрували шлюб 10 жовтня 2020 року під актовим записом № 59.

За даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 20 від 03.02.2021 року, в подружжя ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 .

У відповідності до частини 1 статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Та, у відповідності до частини 2 даної статті, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд має виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Із матеріалів справи вбачається, шлюбні відносини між сторонами припинені. Спільне господарство не ведеться, спору щодо нажитого майна сторони не заявляли. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. В зв`язку з чим, підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлені.

Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, позов підлягає задоволенню.

Нормами частини 3 статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Частиною 1 статті 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Вирішуючи заяву позивача про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків буде проживати неповнолітня дитина суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу (постанова Верховного Суду від 15.01.2020 року у судовій справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19).

Як зазначено вище, сторони мають спільного малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає з матір`ю. Відповідач визнав вимоги позивача та не заперечує проти задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та залишення їх спільної дитини проживати разом з матір`ю після розірвання шлюбу.

У даному випадку матеріали справи не містять доказів про наявність спору між сторонами про місце проживання дитини, а тому суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, згідно частини 3 статті 115 СК України, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 24, 105, 110, 112 СК України, ст. ст. 2, 12, 13, 76 - 81, 200, 206, 259, 263 - 265, 293, 352 - 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 10 жовтня 2020 року Городищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 59 - розірвати.

Малолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після розірвання шлюбу залишити проживати разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Шлюб вважається розірваним після набрання рішенням законної сили.

Копію рішення після набрання ним законної сили направити до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л. П. Синиця