Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5483/24
Номер провадження 2/711/2071/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року Придніпровський районний суд міста Черкаси в складі:

головуючого: судді Кондрацької Н.М.

при секретарі: Мелещенко О.В.

адвокатів Дмитрик С.В., Левченко М.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

До суду з позовом звернулась ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 11.07.2024 відкрито провадження у справі та ухвалено про розгляд справи в порячдку спрощеного позовного провадження.

Разом з тим, 11.09.2024 до суду від представника відповідача надійшла до суду зустрічна позовна заява.

Так, у даній заяві зазначається, що позивачу та відповідачу належать по 1/2 частині квартири в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтв про приватизацію виданого Придніпровським районним виконавчим комітетом 15.02.1995 року та свідоцтв про право на спадщину за законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц і від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц та від 15 квітня 2021 року у справі № 638/5001/17.

З наведеної норми вбачається, що в разі доведеності одним із співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у чому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов`язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов`язку, особа, яка зазнала втрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку.

Зокрема, такими способами захисту права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди відповідно до п.8 ч.2 ст.16 ЦК України). Комунальні послуги, вартість яких залежить не від кількості осіб, які ними користуються, а від площі квартири, є послуги з теплопостачання та утримання будинку і прибудинкової території.

Правовідносини з приводу надання та отримання житлово-комунальних послуг регулюються спеціальним законом, який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, а саме Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону, до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»(у редакції чинній на час виникнення спірних відносин), споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 4 ст. 544 ЦК України). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Крім того, позивачем в квартирі були проведені необхідні ремонтні роботи для підтримання квартири в належному санітарному та житловому стані.

Відповідно у позивача, як власника виникло право вимагати стягнення витрат на проведення ремонту квартири, так як затрати на ремонт жилого приміщення перевищували покладений на власників статтею 156 ЖК УРСР обов`язок. З метою визначення вартості понесених витрат по утриманню спільного майна, позивачем укладено договір про проведення будівельно-технічного дослідження вартості виконаного ремонту квартири, висновок якого буде наданий суду по його виконанню, а також направлені запити до комунальних установ про розмір сплачених обов`язкових платежів.

На виконання вимог ст.175 ЦПК України: Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складається із суми судового збору сплаченого за подання позову, судових витрат та витрат на правничу допомогу.

Просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені витрати по утриманню спільного майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу.

У судовому засіданні позивача та їх представник заперечували щодо прийняття зустрічної позовної заяви.

Представник відповідача та відповідач просили прийняти зустрічну позовну заяву до розгляду з первісною.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства.

Згідно положень частин 2 та 3 ст.193 ЦПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Відповідно до п. 15 абз.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об`єднання і роз`єднання позовів залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог.

Зустрічні позовні вимоги щодо стягнення витрат на утримання спільного майна - квартири, хоча і стосуються одних і тих же правовідносин, однак їх одночасний розгляд є недоцільним, оскільки обставини, які підлягають доказуванню у вказаних справах є різними, вимоги за цими позовами не можуть зараховуватися і задоволення зустрічного позову про стягнення коштів на утримання спільного майна не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову про усунення перешкод у користування спільним майном та вчинення інших дій, а також їх спільний розгляд може призвести до затягування вирішення справи.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що спільний розгляд вказаних первісного та зустрічного позовів є недоцільним, а тому суд вважає за необхідне у прийнятті зустрічного позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 193-194, 258-260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів по утриманню спільного майна.

Роз`яснити ОСОБА_2 право звернутися до суду зі своїми вимогами з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Повний текст буде виготовлений 05.12.2024.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий: Н. М. Кондрацька