Справа № 953/6054/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2024 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Зуб Г.А.
за участю секретаря Черниш О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та про поділ майна подружжя,-
28.10.2022 вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, в якій представник позивача адвокат Нев`ядомський А.Д. з подальшим уточненням просить:
-встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.04.2015 по 16.10.2015 включно;
-визнати автомобіль SUBARU OUTBACK, 2498, 2014 року випуску № куз. НОМЕР_1 та DAEWOO NEXIA 1498, 2011 року випуску, № куз. НОМЕР_2 сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;
-визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіля SUBARU OUTBACK, 2498, 2014 року випуску № куз. НОМЕР_1 ;
-визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіля SUBARU OUTBACK, 2498, 2014 року випуску № куз. НОМЕР_1 ;
- скасувати договір купівлі-продажу 6341/2022/3492659 від 04.11.2022 транспортного засобу DAEWOO NEXIA, 2011 року випуску, № куз. НОМЕР_2 , білого кольору, зареєстрованого на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;
-визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіля DAEWOO NEXIA 1498, 2011 року випуску, № куз. НОМЕР_2 ;
- визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіля DAEWOO NEXIA 1498, 2011 року випуску, № куз. НОМЕР_2 ;
-визнати за ОСОБА_1 право власності на квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка згідно договору купівлі-продажу від 02.09.2015, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Прядко О.С., належить на праві власності ОСОБА_2 ;
- вирішити питання про розподіл судових витрат.
Позовні вимоги мотивовані наступним. Так, на початку 2015 року ОСОБА_1 почала зустрічатися із ОСОБА_2 , та вирішили проживати однією сім`єю у цивільному шлюбі (без реєстрації шлюбу). У зв`язку з відсутністю в них власного житла, спочатку вони проживали у батьків ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , вели спільний побут, та жили на кошти, які заробляла ОСОБА_1 , та за кошти батьків останньої. У квітні 2015 року ОСОБА_1 завагітніла від ОСОБА_2 . В подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 народила доньку ОСОБА_5 , батьками якої зазначено позивачку та відповідача ОСОБА_2 17.10.2015 між позивачкою та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб. За час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мріяли про свою житлову площу, адже мешкати з батьками було не зручно, тому ними було прийняте рішення про придбання квартири. За власні кошти та кошти батьків позивачкою було прийняте рішення про придбання квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , проте в день укладення договору купівлі-продажу їй стало зле, та вона змушена була вранці 02.09.2015 піти на стаціонарне лікування у КЗОЗ «Харківський МПБ №3», де знаходилась до 22.09.2015.Повнісю довіряючи своєму чоловікові, позивачка вирішила направити свого цивільного чоловіка ОСОБА_2 разом зі своїм батьком для оформлення договору купівлі-продажу вказаної квартири, а саме квартиру оформлено на на батька позивачки, а другу частину на відповідача ОСОБА_2 . Фактично, грошові кошти, які були зароблені позивачкою протягом її життя, та які були спрямовані на придбання для неї та її дитини спірної квартири, оскільки позивачка є самодостатньої особою, має постійний офіційний заробіток, мала грошові кошти на банківському рахунку, мала неофіційні доходи у вигляді допомоги від своїх батьків, рідних та близьких. В той же час, відповідач ОСОБА_2 не має постійного заробітку, у тому числі і офіційного, грошових коштів на утримання доньки не надає, між подружжям почали виникати сварки, внаслідок чого позивачка разом з дитиною покинула свою квартиру, та відповідач заселив до неї свою матір та своїх родичів. Офіційний середньомісячний дохід ОСОБА_2 з 2010 по 2022 рік становить 6098,39 грн., тобто коштів на придбання квартири не мав. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.03.2023 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано та стягнуто аліменти на спільну дитину. ОСОБА_2 під час іншого шлюбу у 2011 році було придбано автомобіль автомобіля DAEWOO NEXIA 1498, 2011 року випуску, № куз. НОМЕР_2 , та позивачка надала кошти колишній дружині ОСОБА_2 у розмірі 2000 доларів США для викупу вказаного авто, внаслідок чого 01.10.2015 вказаний автомобіль було оформлено на ОСОБА_2 , який 04.11.2022 відчужив його ОСОБА_4 . Крім того, під час шлюбу було придбано автомобіль SUBARU OUTBACK, 2498, 2014 року випуску № куз. НОМЕР_1 , який було придбано в США, але його було зареєстровано на ОСОБА_3 , яка грошових коштів не мала, оскільки офіційний середньомісячний дохід останньої складав за період її працездатності 5618,14 грн. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з вказаним позовом.
Відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву, в якому не погоджується з вимогами, які стосуються автомобілю SUBARU OUTBACK, 2498, 2014 року випуску № куз. НОМЕР_1 , оскільки він був придбаний за її власні заощадження, та при проведенні його оформлення звернулась до свого сина, для чого нею було оформлено на його ім`я нотаріально посвідчену довіреність. Також повідомила, що вона не отримувала ніяких коштів від позивачки та свого сина на придбання вказаної автівки, а витратила кошти, які накопичувала все життя. Крім того, позивачкою не вірно обрано захист порушеного права, а саме вона має право звернутися з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, а не з вимогами про визнання права власності на майно третьої особи.
Представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Скородєловим С.В. подано відзив на вказану позовну заяву, в якому вказав, що відповідач ОСОБА_2 розлучився зі своєю колишньою дружиною 27.04.2015, та сама позивачка знаходилась в зареєстрованому шлюбі, тому у них не могло виникнути спільних прав і обов`язків подружжя, спільного побуту і сімейних прав і обов`язків подружжя. У липні 2015 року було укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, на половину якої відповідач надав кошти, які мав від продажу квартири за адресою: АДРЕСА_4 . Автомобіль DAEWOO NEXIA 1498, 2011 року випуску, № куз. НОМЕР_2 був
придбаний відповідачем в попередньому шлюбі, та за яких позивач нікому не сплачувала 2000 доларів США, та в період шлюбу між подружжям не планувалось придбання автомобілю, а автомобіль SUBARU OUTBACK, 2498, 2014 року випуску № куз. НОМЕР_1 було придбано матір`ю відповідача за її кошти, а відповідач лише допомагав їй з його оформленням.
Представник позивачки адвокат Нев`ядомський А.Д. та позивачка в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином та своєчасно, на електронну адресу суду надійшло клопотання від представника позивачки адвоката Нев`ядомського А.Д. про розгляд справи за відсутності сторони позивача, та позовні вимоги просив задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Скородєлов С.В. в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином та своєчасно, на електронну адресу суду надійшли клопотання від представника відповідача адвоката Скородєлова С.В. про розгляд справи за відсутності сторони відповідача за наявними в справі доказами, та в позові просив відмовити з урахуванням заперечень викладених у відзиві на позовну заяву.
Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином та своєчасно, на електронну адресу суду спрямувала заяву про проведення розгляду справи за її відсутності за наявними у справі доказами, та в позові просила відмовити.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі учасників судового розгляду, та за наявними в справі доказами.
28.10.2022 вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зубу Г.А.
28.10.2022 разом з позовною заявою на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову, яка розподілена судді Зубу Г.А.
Ухвалою суду від 01.11.2022 клопотання позивача про забезпечення позову задоволено частково.
08.11.2022 судом здійснено електронний запит з Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який надано до суду 08.11.2022.
Ухвалою судді від 08.11.2022 вказану позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу 10-денного строку для усунення недоліків, які усунені позивачем 24.11.2022.
Ухвалою судді від 28.11.2022 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 12.12.2022 задоволено клопотання представника про витребування доказів.
Протокольною ухвалою суду від 31.01.2023 задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків, та про залучення в якості співвідповідача ОСОБА_4
23.05.2023 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про зміну предмету позову.
Ухвалою суду від 29.06.2023 закрито підготовче провадження по вказаній справі, та справу призначено до судового розгляду по суті.
Судом встановлено, що 17.10.2015 між позивачкою та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, який на даний час було розірвано.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя ОСОБА_6 народилась донька ОСОБА_7 , батьками якої в свідоцтві про її народження значаться: ОСОБА_1 та ОСОБА_2
02.09.2015 між ПП «АН «Рестріелт» та ОСОБА_2 та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ОСОБА_2 та ОСОБА_8 придбали у власність квартиру
АДРЕСА_5 , вартістю 340000 грн. по частці кожному. В подальшому ОСОБА_8 , який є батьком позивачки, подарував свою частку останній.
01.10.2015 за відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано транспортний засіб DAEWOO NEXIA 1498, 2011 року випуску, № куз. НОМЕР_2 , який було відчужено відповідачу ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу №6341/2022/3492659.
Позивач є працездатною, має постійних дохід, банківські рахунку в банківських установах.
Позивачка в своєму позові зазначає, що вона з відповідачем починаючи з квітня 2015 року до 16.10.2015 вели спільне господарство, мали спільний бюджет, купували майно, тобто мали відносини, що притаманні подружжю.
Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони позивачки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні вказали, що ОСОБА_2 проживав з позивачкою з 2015 року однією сім`ю спочатку у батьків позивачки за адресою: АДРЕСА_3 , до народження їхньої спільної доньки, та зареєстрували шлюб у 2015 році, позивачка працювала, а ОСОБА_2 був працездатним, до реєстрації шлюбу вони мали спільний побут, купляли їжу, речі.
Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.
Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюбу, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.
У постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 6-97цс11 роз`яснено, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно.
Відповідно до частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Слід зауважити, що при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.
Так, під час судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_2 перебував в зареєстрованому шлюбі, та його шлюб розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.04.2015, яке набрало законної сили 27.04.2015.
Також позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_12 , який було розірвано Орджонікідзевським районним судом м. Харкова від 22.09.2015, яке набрало законної сили 05.10.2015.
За вказаних обставин, перебування позивача в іншому шлюбі унеможливлює встановлення факту її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 у період з 01.04.2015 по 05.10.2015, тому підстави для застосування норми ст. 74 СК України відсутні, а від так майно у вигляді квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , та автомобілю DAEWOO NEXIA 1498, 2011 року випуску, № куз. НОМЕР_2 , не підлягає визнанню таким, що належить
на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, оскільки вказане відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Факт вагітності позивачки сам по собі не є належним доказом проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, та не свідчить про наявність у сторін відносин, що притаманні подружжю. Підстав для встановлення вказаного факту за період з 05.10.2015 по 16.10.2015 суд також не вбачає, оскільки в даний період часу будь-якого майна, яке підлягало б розподілу позивачем та відповідачем ОСОБА_2 придбано не було. Крім того, позивач просить визнати за нею право власності на спірної квартири з підстав відсутності коштів у відповідача на її придбання, що є недоведеним, оскільки 10.07.2015 відповідачем ОСОБА_2 було відчужено квартиру в житловому будинку літ. «А-9», розташованому за адресою: АДРЕСА_6 , за ціною 515616,88 грн. (т.1, а.с. 188-189).
Отже, підстави для задоволення позову в частині встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.04.2015 по 16.10.2015, визнання права власності, скасування договору купівлі-продажу, та стягнення грошової компенсації вартості часток стосовно майна у вигляді квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , та автомобілю DAEWOO NEXIA 1498, 2011 року випуску, № куз. НОМЕР_2 , задоволенню не підлягають за наведених вище обставин.
Що стосується вимоги щодо автомобілю SUBARU OUTBACK, 2498, 2014 року випуску № куз. НОМЕР_1 , то слід зазначити наступне.
Як вбачається, зі свідоцтва про реєстрації транспортного засобу, автомобіль SUBARU OUTBACK, 2498, 2014 року випуску, № куз. НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_4 належить на праві власності ОСОБА_3 , яка на ім`я свого сина ОСОБА_2 надавала довіреність на представництво її інтересів пов`язаних купівлею та подальшим оформленням вказаного транспортного засобу.
Позивач в своєму позові зазначає, що ані відповідач ОСОБА_2 , а ні його матір ОСОБА_3 не мали коштів на його придбання, та вказаний автомобіль також підлягає поділу, оскільки його придбано в шлюбі за її кошти, а тому є сумісною власністю подружжя.
На виконання ухвали суду про витребування доказів, на адресу суду надійшли відомості про доходи відповідачів, які підтверджують наявність у останніх заробітної плати, та наявністю у ОСОБА_2 банківських рахунків.
Частиною 1 ст. 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Аналогічно визначено у частині 3 ст. 368 ЦК України, за якою майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Застосування певного способу судового захисту, враховуючи зміст ст.ст.15,16 ЦК України, вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.
Тобто підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.
Доказів, що автомобіль SUBARU OUTBACK, 2498, 2014 року випуску, № куз. НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_4 був сумісною власністю подружжя « ОСОБА_6 » матеріали справи не містять, доказів, що реєстрація права власності на спірний автомобіль проведена неправомірно також не містять, а тому вказані позовні вимоги стосовно вказаної автівки також задоволенню не підлягають за недоведеністю.
За вказаних обставин, суд вважає за необхідне відмовити позивачу ОСОБА_1 у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю.
Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, витрати компенсуються за рахунок позивача.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 4,5, 12,13, 133, 137,141, 259, 264,265 ЦПК України, суд,-
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та про поділ майна подружжя відмовити в повному обсязі.
Судові витрати компенсувати за рахунок позивача.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , місцеперебування: АДРЕСА_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_5 .

Відповідач ОСОБА_2 , місцеперебування: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_6 .

Відповідач ОСОБА_3 , місцеперебування: АДРЕСА_7 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_7 .

Відповідач ОСОБА_4 , місцеперебування: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 30 квітня 2024 року.

СУДДЯ Г.А. ЗУБ