Провадження № 2/205/5786/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 рік м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Бізяєвої Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Бородавки А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Перфілова Олена Анатоліївна, про визнання додаткового строку для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Перфілова О.А., про визнання додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування якої зазначила, що ОСОБА_4 (до одруження - ОСОБА_5 є рідною донькою ОСОБА_6 та відповідно рідною онукою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно Повідомлення про внесення в запис громадянського стану в зв`язку зі зміною прізвища, імені по батькові від 07 липня 1986 року ОСОБА_8 змін ім`я з ОСОБА_9 на ОСОБА_10 .Зауважує, що при написанні прізвища її батька було допущено помилку і вказано як « ОСОБА_11 », в той час як у баби та діда (батьків її батька) прізвище пишеться « ОСОБА_12 », « ОСОБА_12 », проте це є одне і те ж прізвище проте « ОСОБА_11 » написано неграмотно. Батько, ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .Після смерті батька, з`ясувалось, що при заміні паспорту прізвище її батька було вказано як ОСОБА_11 , а прізвище її матері як ОСОБА_12 , в зв`язку з чим їй довелось звертатися до суду за встановленням факту родинних відносин (рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2009 теку по цивільній справі № 2о-210/2009 року). ІНФОРМАЦІЯ_4 померла її бабуся, ОСОБА_7 . В зв`язку з розбіжністю в написанні її прізвища в свідоцтві про шлюб ( ОСОБА_11 ) - та прізвища її батька в свідоцтві про смерть ( ОСОБА_11 ) з прізвищем у свідоцтві про народження батька ( ОСОБА_12 ) та з прізвищем бабусі у свідоцтві про смерть ( ОСОБА_12 ) вона не маю змоги стримати свідоцтво про смерть бабусі.Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та 1/8 частина нежитлового приміщення АДРЕСА_2 .Спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 були її чоловік, ОСОБА_8 , донька - ОСОБА_13 та позивач, ОСОБА_1 по праву представлення частку померлого батька - ОСОБА_6 .Поки вона збирала документи та намагалася довести в позасудовому порядку родинні відносини з померлою бабусею розпочалась військова агресія російської федерації. 08.03.2022 року вона виїхала за кордон, а 19.05.2022 року повернулась до країни, та 24.05.2022 року звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Перфілової О.А. з заявою про прийняття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_5 помер мій дід, ОСОБА_14 . В зв`язку з розбіжністю в написанні мого прізвища в свідоцтві про шлюб ( ОСОБА_11 ) та прізвища мого батька в свідоцтві про смерть ( ОСОБА_11 ) з прізвищем у свідоцтві про народження батька ( ОСОБА_12 ) та з прізвищем дідуся у свідоцтві про смерть ( ОСОБА_12 ) вона не мачє змоги отримати свідоцтво про смерть діда. Дід за життя написав заповіт на свою онуку ОСОБА_3 (донька ОСОБА_2 , тож в порядку спадкової трансмісії вона отримує в спадковому майні бабусі ту частку, яку успадкував дід.02.08.2023 року звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського ального округу Перфілової О.А. з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте з`ясувалось, що нею було пропущений строк на подачу заяви про прийняття спадщини, тож на підставі Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.09.2023 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду щодо надання додаткового строку. Крім того, нотаріусом було роз`яснено щодо необхідності встановлення родинних відносин через різницю в написанні прізвища мого батька та бабусі, та мого дівочого прізвища. Крім того, після звернення до адвоката їй стало відомо, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2019 року по цивільній справі № 205/1202/18 було вирішено позовні вимоги ОСОБА_8 , ОСОБА_7 до ОСОБА_15 , ОСОБА_1 , третя особа: державний нотаріус Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Олехнович Л.Ю. про визнання права власності в порядку спадкування за законом, - задоволено. Визнано за ОСОБА_16 право власності на 1/8 частину нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/8 частину нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2012 року цивільній справі № 2о/422/73/2012р. встановлено факт того, що ОСОБА_6 є рідним сином ОСОБА_14 . У зв`язку з вищевикладеним просиа суд визнати поважною причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_6 та визначити їй строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті бабусі, ОСОБА_7 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , протягом трьох місяців з дня набрання рішення суду законної сили.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2023 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

19.12.2024 року представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_17 подав до суду відзив, відповідного якого позовні вимоги не визнає, просив відмовити, посилаючись на наступне. ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_7 , яка є бабусею позивача та відповідачів. Починаючи з 28.10.2021 року та до 24.02.2022 року позивач взагалі не зверталась до органів нотаріату з відповідною заявою про прийняття спадщини. Стосовно твердження позивача про намагання її в позасудовому порядку довести рожинні відносини з померлою бабусею до 24.02.2022 року, не заслуговують на увагу у зв`язку з тим, що Позивачкою жодного підтверджуючого документу з цього приводу не надано. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не вживала жодних заходів щодо доведення в установленому законом порядку родиних відносин з померлим ІНФОРМАЦІЯ_7 її батьком - ОСОБА_6 та померлою ІНФОРМАЦІЯ_6 бабусею - ОСОБА_7 , підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

15.01.2024 року до суду стороною позивача подана відповідь на відзив, відповідно якої додатково зазначено, що в її інтересах її мати неодноразово зверталась до відповідачів з питаня поділу спадкового майна та в зв`язку з розбіжностями у написанні її прізвища та прізвища її бабусі, вона збирала документи для підтвердження їхніх родинних зв`язків. Відповідачі визнавали її право на спадкове майно, але говорили що вона має підтвердити родинний зв`язок. Весь час вважала що вона у визначений законом строк та спосіб прийняла спадщину після смерті бабусі, та вона є необмеженою у строках оформлення спадкових прав. В обґрунтування причин поважності пропуску строку для прийняття спадщини, наголошує на збройну агресію та введення воєнного стану у відповідності до Указу Президента №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та воєнними діями, що відбуваються на території України, а також те, що вона вважала, що згідно до п. 3 постанови КМУ №164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 року, на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Просить врахувати незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини (22 квітня 2022 року) та звернення для подання заяви про прийняття спадщини (19 травня 2022 року), після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . щодо родинних відносин з бабусею - ОСОБА_7 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , та щодо заперечень щодо підтвердження цих родинних зв`язків зі сторони відповідача ОСОБА_3 , зазначила, що її батько ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 . Родинний зв`язок її з батьком підтверджується її свідоцтвом про народження. Проте прізвище діда та бабусі було вказано « ОСОБА_12 та ОСОБА_12 », в той час як прізвище батька « ОСОБА_11 », що спонукало їх звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин. В межах спадкової справи відкритої після смерті батька, ОСОБА_6 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , закликалися до спадкування та отримали спадщину як вона так і бабуся, ОСОБА_18 , як мати померлого, що є дакозом родинних відносин між нею та ОСОБА_18 , як між лнукою та бабусею.

05.02.2024 року відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив, в якому зазначила, що твердження позивача про те, що вона виїхала 08.03.2022 року з території України, не є безперечним доказом перешкоди в поданні відповідної заяви до органів нотаріату про прийняття спадщини. Також інші доводи позивача не дають підстав для надання їй додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки обставини на які посилається позивач не є осбавинами пов`язаними з об`єктивними непереборними та істотними труднощами для неї на вчинення дій, щодо подання до нотаріусу заяви для прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2024 року, клопотання позивача задоволено. Зміниено у цивільній справі № 205/10962/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Перфілова Олена Анатоліївна, про визнання додаткового строку для прийняття спадщини, прізвища відповідача ОСОБА_19 .

Позивач та її представник адвокат Просяник Н.П. до судового засідання не з`явились, суду представник надав заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_17 до судового засідання не з`явилися, представник надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову та врахувати відзив наданий відповідачем ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, причини еявки суду не відомі.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін,кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , мовою оригіналу, « ОСОБА_20 родилась ІНФОРМАЦІЯ_8 , родители: ОСОБА_21 та ОСОБА_22 » (а.с.9).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уклали шлюб 05 квітня 2008 року (а.с. 10), який в подальшому за рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.03.2011 року було розірвано (а.с. 11).

Відповідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уклали шлюб 20 січня 2017 року (а.с.12).

Відповідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , ОСОБА_21 народився ІНФОРМАЦІЯ_11 , батьками записані: ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Згідно Повідомлення про внесення в запис акта громадського стану в зв`язку зі зміною прізвища, імені, по батькові від 07.07.1986 року, відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійської районної ради, громадянину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінено імя на ОСОБА_10 (а.с. 14).

Відповідно свідоцтву про смерть серії НОМЕР_5 , ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції, зроблено відповідний актовий запис №3978 (а.с. 16).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.07.2012 року встановлено факт того, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. дніпропетровську, являється рідним сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , уродженця м. Дніпропетровськ.

Із матеріалів спадкової справи №1293/2009 заведеної після смерті ОСОБА_6 , вбачається що після смерті відкрилась спадщина, яку прийняли батьки померлого - ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , дружина та дочка - ОСОБА_15 , ОСОБА_1 . Спадкоємцям були видані свідоцтво про право на спадщину за законом до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_3 , грошові внески.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2019 року позов ОСОБА_8 та ОСОБА_7 задоволено. Визнано за ОСОБА_8 право власності на 1/8 частину нежитлового приміщення АДРЕСА_2 . Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/8 частину нежитлового приміщення АДРЕСА_2 .

Відповідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 відкрилась спадщина.

Відповідно Листа Департаменту адімінстративних послуг та дозвільних процедур № 14/5-2538 від 29.03.2022 року, зазначено, що ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 з 01.08.2003 та з реєстраційного обліку не знята. Склад зареєстрованих осіб на день смерті ОСОБА_28 (28.10.2021) становить 1 особа - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_13 .

Згідно матеріалів нотаріальної справи № 8/2022, 02.02.2022 року ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Перфилової О.А. з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємця І черги.

Також 24.05.2022 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Перфилової О.А. з заявою про прийняття спадщини за правом представлення на підставі ст.. 1266 ЦК України, оскільки син спадкодавці і її батько - ОСОБА_21 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Проте не надавши жодного документа, що стосуються оформлення спадкових справ її померлим батьком, при цьому зазначивши, що документи будуть подані нею при зверненні за видачею свідоцтва про право на спадщину.

В подальшому ОСОБА_1 подала до приватного нотаріуса Перфілової О.А. 22.09.2023 року заяву про прийняття спадщини, після смерті її бабусі - ОСОБА_7 .. як спадкоємця І черги, як така що має право на спадкування за правом представлення на підставі ст.. 1266 ЦК Цкраїни, оскільки син спадкодавці і її батько - ОСОБА_21 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 . Крім неї іншими спадкоємцями за законом є чоловік померлої і її дідусь - ОСОБА_8 та дочка померлої та її тітка - ОСОБА_2 .

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Перфіловою О.А. від 22.09.2023 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі ОСОБА_7 через пропуск строку звернення з відповідною заявою у визначений законом строк та відсутність підстав для звільнення позивача від обов`язку подання відповідної заяви на підставі ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, за відсутністю факту постійного спільного проживання зі спадкодавицею ОСОБА_7 та відсутністю факту прийняття спадщини. (а.с. 22-23). Факт родинних відносин ОСОБА_1 та її бабусі ОСОБА_7 без деталізації був встановлений нотаріусом у відповідній постанові, що є належним підтвердження факту родинних відносин між померлою та позивачем з метою визначення його як спадкоємця першої черги для спадкування за законом.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_14 . За матеріалами спадкової справи №62/2022, відкритої після смерті ОСОБА_8 , 14.12.2022 року ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Перфилової О.А. з заявою про прийняття спадщини, так як її дідусь ОСОБА_8 залишив на її імя заповіт, посвідчений 04.02.2022 року Перфіловою О.А., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу за реєстровим №581.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не відмовився від неї.

Згідно зі статтею 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Отже, закон розрізняє факти, які свідчать про прийняття спадщини особою, яка на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, та особою, яка на час відкриття спадщини не проживала (постійно не проживала) зі спадкодавцем.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може лише спадкоємець, який на час відкриття спадщини постійно не проживав зі спадкодавцем.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 752/11156/18-ц (провадження № 61-14082св20).

У постановах Верховного Суду від 25 січня 2023 року усправі №676/47/21, провадження №61-8014св22, від 30 жовтня 2023р. № 196/143/21, зазначено, що за змістом пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», у редакції, чинній на час відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що:

- правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України;

- строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України);

- законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини;

- пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними.

Отже, лише якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Водночас необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Крім того, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібних висновків, дійшов Верховний Суд України у постановах від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 та Верховний Суд у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку, з урахуванням конкретних фактичних обставин справи, можуть визнаватись, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо.

Подібні висновки викладені в постанові Верховного суду від 16 листопада 2023 року по справі № 523/4713/19

У постанові Верховного Суду від 13 квітня 2023 року у справі № 607/13549/21 зазначено, що перебування спадкоємців за межами країни не є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, які унеможливили чи в інший спосіб перешкодили вчасно здійснити таку дію.

У постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 153/3/16-ц (провадження № 61-6815св18) Верховний Суд погодився з висновками суду апеляційної інстанції про те, що зазначені позивачем причини пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька не можуть бути визнані поважними, оскільки вони не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення цих дій. Позивач не зазначив, що перешкоджало йому подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини засобами поштового зв`язку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач та спадкодавець ОСОБА_7 , на момент смерті останної мешкали за різними адресами.

З урахуванням положень ст. 1261, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, строк для прийняття спадщини позивачкою, як спадкоємцем за законом першої черги, закінчився 22 квітня 2022 р.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) по 08.03.2022 позивачка була в Україні, доказів про існування поважних обставин, які б перешкоджали їй звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, в дані періоди позивачкою не наведено.

В період строку прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) з 08.03.2022 р. по 19.05.2022 р. позивачка перебувала за межами України, при цьому нею не наведено поважних обґрунтованих причин внаслідок яких вона не могла направити телеграму або заяву про прийняття спадщини поштою до будь-якого нотаріуса на території України, у відповідності до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що позивач не довела, що встановлений законом строк на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини пропущений неюз поважних причин, які у розумінністатті 1272 ЦК України, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які б перешкоджали позивачціу встановлений законом шестимісячний строк звернутися до нотаріальної контори, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню, в зв`язку з необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 12,13, 141, 206, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Перфілова Олена Анатоліївна, про визнання додаткового строку для прийняття спадщини, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 09.07.2024 року.

Суддя: Н.О. Бізяєва