КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Ламбуцька Т.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Коваль Ларисою Миколаївною, на рішення Яготинського районного суду Київської області від 11 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення частки у спільному майні подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , згідно з яким, враховуючи заяву про зменшення позовних вимог, просив припинити право спільної сумісної власності та збільшити його частку в спільному майні - праві власності на:

- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за номером АДРЕСА_1 з 50 % (1/2 частини) до 75 % (3/4 частини), що в вартісному виразі становить 499 575,00 грн., тим самим зменшивши частку ОСОБА_3 в цьому майні з 50 % (1/2 частини) до 25 % (1/4 частини), що в вартісному виразі становить 166 525,00 грн.;

- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за номером АДРЕСА_1 з 50 % (1/2 частини) до 73 % (73/100 частини), що в вартісному виразі становить 511 819,00 грн., тим самим зменшивши частку ОСОБА_3 в цьому майні з 50 % (1/2 частини) до 27 %, що в вартісному виразі становить 152 881,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що сторони з 06.06.2009 по 24.06.2020 перебували в зареєстрованому шлюбі, з жовтня 2017 року сторони шлюбні відносини не підтримували, проживали окремо.

З метою примирення та можливого збереження сім`ї 10.08.2018 року ОСОБА_1 за власні кошти було придбано вищевказані два житлові будинки, які за його власним рішенням було нотаріально оформлено на ОСОБА_3 , як на покупця.

24.06.2020 року шлюб між сторонами було розірвано.

Вартість житлового будинку за номером АДРЕСА_1 відповідно до висновку від 04.06.2018 року на час придбання становила 44 763,51 грн.

Вартість житлового будинку за номером АДРЕСА_1 відповідно до висновку від 04.06.2018 року на час придбання становила 69 947,65 грн.

Придбаваючи житлові будинки сторони керувалися тим, що згодом, після того, як позивач виконає необхідні ремонтні роботи в будинках, в результаті яких буде значно поліпшений стан, сторони їх продадуть, а отримані від продажу кошти направлять на розвиток здібностей та навчання їх сина.

Узгодивши з відповідачкою питання щодо необхідності проведення капітальних ремонтів у придбаних будинках, позивач у період з липня 2020 року по жовтень 2021 року за власний кошт та власними зусиллями здійснив поліпшення обох житлових будинків.

Вартість поліпшень в буд. 62 а становить 449 149,51 грн. з яких вартість робіт - 223 081,26 грн., вартість використаних матеріалів - 226 068,25 грн.

Вартість поліпшень в буд. 64 становить 407 380,57 грн. з яких вартість робіт - 177 912,94 грн., вартість використаних матеріалів - 229 467,57 грн.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що внаслідок збільшення вартості спільного нерухомого майна у період після розірвання шлюбу за рахунок здійснених ОСОБА_1 за погодженням з ОСОБА_3 за власні кошти та власними зусиллями поліпшення житлових будинків, його частка у спільному нерухомому майні збільшилася на цю вартість поліпшень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 11.03.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту надання йому згоди відповідачем на поліпшення спільного майна, а тому він не має права на збільшення своєї частки у спільному майні. (т. 4, а.с. 197-205).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції того, що положення ст. 357 ЦК України не містять застережень про форму згоди, зокрема письмову, якою повинен заручитися той з учасників спільної часткової власності, який виявив бажання за власні кошти поліпшити спільне майно.

За вказаних обставин вважає, що згода на проведення поліпшень спільного майна, висловлена відповідачем у телефонній розмові з позивачем у присутності свідків, є належною формою такого узгодження, а допустимим доказом наявності такої згоди є покази свідків, надані під присягою.

При цьому, зазначає, що при вирішенні спору між сторонами суд безпідставно послався на висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.01.2021 у справі № 461/9578/15-ц (т. 5, а.с. 207-210).

Позивач та його представник у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання не сповістив.

Разом з тим, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, які з`явилися у cудове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, сторони з 06.06.2009 року до 05.08.2020 року перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Яготинського районного суду Київської області від 24.06.2020 у справі № 382/863/19, яке набрало законної сили 06.08.2020.

10.08.2018 ОСОБА_3 було придбано за 44 763,51 грн. житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за номером АДРЕСА_1 . Вартість будинку відповідно до висновку ТОВ «Інео плюс» від 04.06.2018 становила 44 763,51 грн. Житловий будинок є цегляним літ. А-1 загальною площею 76,40 кв.м., житловою площею 35,50 кв.м., та має надвірні будівлі та споруди: а - прибудову, Б - сарай, № 1 - колодязь (1/2).

10.08.2018 року ОСОБА_3 було придбано за 69 947,65 грн. житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за номером АДРЕСА_1 . Вартість будинку відповідно до висновку ТОВ «Інео плюс» від 04.06.2018 становила 69 947,65 грн. Житловий будинок є глиноочеретяним обкладений цеглою літ. А-1 загальною площею 79,40 кв.м., житловою площею 55,70 кв.м., та має надвірні будівлі та споруди: а - прибудову, Б - сарай, В - сарай, Д - сарай, № 3 - колодязь (1/2).

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 16.03.2023 року у справі № 382/305/22, яке набрало законної сили 19.09.2023 року житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами за АДРЕСА_2 визнано спільним майном подружжя - ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та в порядку поділу визнано право власності по 1/2 частині в будинках за кожним з них.

Разом з тим?за видатковою накладною та товарними чеками (т. 1, а.с. 114-121) вартість придбаних будівельних матеріалів на ремонт/поліпшення житлового будинку за номером АДРЕСА_1 становить 263 027,97 грн. За розрахунком вартості поліпшень вказаного будинку за період липень 2020 - жовтень 2021 року вартість робіт, матеріалів, устаткування становить 449 149,51 грн., з яких: - робота становить 223 081,26 грн.; - матеріали та устаткування 226 068,25 грн.

За видатковою накладною, фіскальним чеком та товарними чеками (т. 1, а.с. 130-135) вартість придбаних будівельних матеріалів на ремонт/поліпшення житлового будинку за номером АДРЕСА_1 становить 270 758,56 грн. За розрахунком вартості поліпшень вказаного будинку за період липень 2020 - жовтень 2021 року вартість робіт, матеріалів, устаткування становить 407 380,57 грн., з яких: - робота становить 177 912,94 грн.; - матеріали та устаткування 229 467,63 грн.

Згідно висновку експерта ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» Комашко Р.В. № 15369 від 20.09.2023:

- ймовірна вартість фактично виконаних у період з липня 2020 - жовтень 2021 р. робіт з будівництва (ремонту, реконструкції) житлового будинку за номером АДРЕСА_1 становить 431 223,60 грн;

- ймовірна вартість фактично виконаних у період з липня 2020 - жовтень 2021 р. робіт з будівництва (ремонту, реконструкції) житлового будинку за номером АДРЕСА_1 становить 338 185,20 грн;

- фактично виконані у період з липня 2020 - жовтень 2021 роки роботи з будівництва (ремонту, реконструкції) житлових будинків за номером АДРЕСА_2 покращили технічний стан об`єкту та його первісні характеристики, які погіршилися внаслідок природнього фізичного зносу. Дані покращення вплинули на інвестиційну привабливість потенційного покупця та відповідно збільшили вартість будівель. Вказані будівельні роботи та використані матеріали, фізично неможливо відокремити від приміщень без зменшення ринкової вартості будівель та матеріалів;

- ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель та споруд АДРЕСА_1 , без врахування здійснених поліпшень станом на день складання висновку, із заокругленням становить 334 100,00 грн;

- ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель та споруд АДРЕСА_1 , із врахування здійснених поліпшень станом на день складання висновку, із заокругленням становить 666 100,00 грн;

- ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель та споруд АДРЕСА_1 , без врахування здійснених поліпшень станом на день складання висновку, із заокругленням становить 307 500,00 грн;

- ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель та споруд АДРЕСА_1 , із врахування здійснених поліпшень станом на день складання висновку, із заокругленням становить 664 700,00 грн;

- частка невід`ємних поліпшень, які виконанні у період липень 2020 - жовтень 2021 років з будівництва (ремонту/реконструкції) у вартості в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_3 (332 000/666 100);

- частка невід`ємних поліпшень, які виконанні у період липень 2020 - жовтень 2021 років з будівництва (ремонту/реконструкції) у вартості в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_4 частки (357 200/664 700).

Отже, вказаними доказами в їх сукупності підтверджується обставини того, що ОСОБА_1 здійснено за рахунок власних коштів поліпшення (ремонт/реконструкцію) житлових будинків АДРЕСА_2 , які є невід`ємними поліпшеннями та їх частка в вартості становить відповідно 1/2 та 54/100 часток.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення посилався на те, що внаслідок збільшення вартості спільного нерухомого майна у період після розірвання шлюбу за рахунок здійснених ним за погодженням з ОСОБА_3 за власні кошти та власними зусиллями поліпшення житлових будинків, його частка у спільному нерухомому майні збільшилася на цю вартість поліпшень.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч. 1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ч. 1 ст. 64 СК України дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 СК України подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 СК України дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

У відповідності до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Разом з тим, відповідно до ч. 1, 3 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Як передбачено ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

У відповідності до ч. 1, 2, 3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 4 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

У свою чергу, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.05.2021 року у справі № 461/9578/15-ц, надання особою юридично значущої згоди чи відмова в наданні такої згоди є одностороннім правочином відповідної особи, який згідно із законом створює правові наслідки не тільки для особи, яка його вчиняє, а й для інших осіб (абзац третій частини третьої статті 202 ЦК України). Тому надання особою юридично значущої згоди чи відмова в наданні такої згоди підпорядковується всім правилам щодо вчинення правочинів, зокрема, щодо їх форми, а також правилам про умови дійсності правочинів та підстави їх недійсності.

Ключовим аргументом на користь визнання згоди-дозволу одностороннім правочином є відповідність цієї дії ознакам, закріпленим у частині першій статті 202 ЦК України, адже вона спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Динаміка відповідних правовідносин при цьому полягає в тому, що надання згоди-дозволу переводить право її адресата вчинити відповідну дію з потенційного в реальний стан, а відмова в наданні такої згоди створює абсолютну перешкоду на шляху накопичення необхідного юридичного складу й таким чином практично позбавляє особу права вчинити відповідну дію.

Водночас потрібно враховувати, що договір як двосторонній чи багатосторонній правочин за жодних умов не може розглядатись як сума односторонніх правочинів його сторін, адже значення договору закон надає лише погодженій волі двох чи більше сторін (частина третя статті 202, частина перша статті 626 ЦК України). Так, якщо закон надає юридичне значення саме домовленості осіб, то йдеться про договір, якщо ж певні правові наслідки виникають за законом внаслідок дії лише однієї особи, то йдеться про односторонній правочин.

Характерною особливістю згоди-дозволу є те, що особа, яка вправі її надати чи відмовити в її наданні, не стає учасником правовідносин, що виникають внаслідок вчинення адресатом дозволу відповідних дій.

Співвласники майна (спільної сумісної, спільної часткової власності) здійснюють розпорядження спільним майном за згодою. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Отже, згода інших співвласників на поліпшення спільного майна одним із співвласників є одностороннім правочином. Наявність такої згоди надає право співвласнику, який здійснює невід`ємні поліпшення на відповідне збільшення своєї частки у майні. Відсутність згоди інших співвласників не призводить до такого наслідку, як збільшення частки у спільному майні. Вказана згода має бути висловлена в письмовій формі у випадку здійснення поліпшень на суму, яка визначена законодавством.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

У відповідності до ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

Як вбачається з матеріалів справи, вартість невід`ємних поліпшень в житловому будинку АДРЕСА_1 становить 332 000 грн; вартість невід`ємних поліпшень в житловому будинку АДРЕСА_1 становить 357 200 грн.; ймовірна вартість фактично виконаних у період з липня 2020 - жовтень 2021 р. робіт з будівництва (ремонту, реконструкції) житлового будинку за номером АДРЕСА_1 становить 431 223,60 грн.; ймовірна вартість фактично виконаних у період з липня 2020 - жовтень 2021 р. робіт з будівництва (ремонту, реконструкції) житлового будинку за номером АДРЕСА_1 становить 338 185,20 грн.

Тобто, оскільки вартість виконаних робіт, які були здійсненні ОСОБА_1 у вказаних вище житлових будинках, перевищує суму 340 грн., правильним є висновок суду першої інстанції про те, що він мав отримати від ОСОБА_3 письмову згоду на поліпшення їх спільного майна (житлових будинків), оскільки отримання згоди (правочину) в письмовій формі вимагається відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України.

При цьому, факт надання ОСОБА_3 згоди ОСОБА_1 на ремонт/поліпшення їх будинків має бути зафіксований в письмовій формі в одному або кількох документах (обміном документами, листами, телеграмами, за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного зв`язку) з зазначенням обсягу та переліку робіт, оскільки вона має враховувати, що при згоді на це її частка відповідно до законодавства у спільній власності може бути зменшена. Вона має оцінити та зрозуміти саме на що вона надає згоду через суттєві юридичні наслідки цього, оскільки співвласник, який здійснює такі поліпшення, може їх змінити та збільшити їх обсяг, перелік та вартість.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, у тому числі з пояснень відповідача, позивачем не доведено факту надання йому згоди відповідачем на поліпшення спільного майна, яка відповідає формі правочину щодо нерухомого майна відповідно до глави 16 розділу IV ЦК України.

Посилання апелянта на те, що згода на проведення поліпшень спільного майна, висловлена відповідачем у телефонній розмові з позивачем у присутності свідків, є належною формою такого узгодження, а допустимим доказом наявності такої згоди є покази свідків, надані під присягою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні, вказані показання свідків не підтверджують, який конкретно обсяг робіт було погоджено та яка їх вартість.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваного рішення не грунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обгрунтованість ухваленого судом рішення.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

При цьому, у зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Коваль Ларисою Миколаївною,- залишити без задоволення.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 11 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення частки у спільному майні подружжя - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 28 червня 2024 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова