ПОСТАНОВА

Іменем України

27 березня 2024 року м. Кропивницький

справа № 383/1207/23

провадження № 22-ц/4809/530/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Чельник О. І.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне підприємство «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2023 року та додаткове рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05 січня 2024 року у складі судді Адаменко І. М.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

17 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України №30/05-23 від 30 травня 2023 року «Про оголошення догани ОСОБА_2 ».

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 2013 року працює у ДП ДГ «Червоний землероб» КДСГДС НААНУ на посаді економіста. 30 травня 2023 року директором ДП ДГ «Червоний землероб» КДСГДС НААНУ А.Вовком видано наказ №30/05-23 «Про оголошення догани ОСОБА_2 » у зв`язку з порушенням нею трудової дисципліни, яке полягало в невиконанні наказу №10/05-23 від 10.05.2023.

Вважає, що наказ не відповідає нормам чинного законодавства та підлягає скасуванню, оскільки його формулюванняне містить даних щодо обставин вчинення порушення, ступеню тяжкості вчиненого проступку, заподіяної шкоди, не містить достатніх даних про конкретні винні дії позивача щодо порушення посадових обов`язків, які б могли бути підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності і оголошення догани.

Зазначає, що в даному випадку, вона відмовилась виконувати наказ директора про чергування на полях підприємства з метою здійснення контролю за використанням добрив, посівного матеріалу та додержання норм при здійсненні сівби, оскільки це не входило до її посадових обов`язків та фаху через відсутність агрономічної освіти.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2023 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України №30/05-23 від 30 травня 2023 року «Про оголошення догани ОСОБА_2 ».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05 січня 2024 року стягнуто з Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_1 10000,00 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, щоз наданих стороною відповідача доказів не вбачається порушення ОСОБА_1 її трудових обов`язків, що відповідають посадовій інструкції економіста, чи правил внутрішнього трудового розпорядку.

Суд вважав, що наказ директора ДП ДГ «Червоний землероб» КДГСД НААН України Вовка А. В. №10/05-23 від 10.05.2023, невиконання якого ставиться у провину позивачці, не містить конкретизації дій, які мали би виконати залучені працівники, в тому числі й позивачка, та що такі дії відповідають їх посадовим обов`язкам, є безпечними, не важкими, не шкідливими, також не зазначено чіткого часу чи періоду, до якого такі дії мали би бути виконані, та що цей час чи період охоплюється саме робочим часом працівника, а не нічним, надурочним, чи у неробочі та вихідні дні, окрім того, з пояснень представників відповідача слідує, що період весняно польових робіт, на який залучалася позивачка та інші працівники згідно вказаного наказу, починається за усною вказівкою керівництва відповідача, де відповідні роботи на полях можуть виконуватися з раннього ранку до пізньої ночі без вихідних, тобто не за тим робочим графіком, за яким працювала позивачка, й доказів про зворотнє відповідачем не надано. Не спростовує також вказаних висновків суду й "Графік в полі на червень 2023 року", наданий стороною відповідача. Спірний наказ не містить чіткого формулювання достатніх даних про конкретні винні дії позивача щодо порушення посадових обов`язків, чи заподіяної шкоди, які б могли бути підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності і оголошення догани.

Суд зазначав, що відповідач при винесені спірного наказу не врахував пояснень позивачки про хворобливий стан здоров`я та не врахував тих обставин, що згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) ОСОБА_1 , виданої «Бобринецькою лікарнею» Бобринецької міської ради, остання має вагітність 15 тижнів, тому мала об`єктивні причини не залучатися до робіт на полях для здійснення контролю за завантаженням та використанням добрив та посівного матеріалу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та додаткового рішення суду, й ухвалення нового рішення суду про відмову у задоволенні позову.

Зазначається, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Судом порушено норми процесуального права, під час розгляду справи по суті не з`ясовано, чи мають сторони заяви та клопотання, протокольною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання про виклик свідків з підстав пропуску строку подання клопотання, чим порушено право відповідача на доказування та справедливий судовий розгляд.

Судом не взято до уваги та не дано належної оцінки відзиву на позовну заяву.

У своєму рішенні суд послався на виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 , виданої «Бобринецькою лікарнею» Бобринецької міської ради, про те що остання має вагітність 15 тижнів (а.с.86), який не було долучено до матеріалів справи та не було досліджено в ході судового розгляду.

Невраховано, що позивачка не повідомляла роботодавця про свій стан здоров`я, незважаючи на неодноразові прохання надати медичні документи на підтвердження стану здоров`я та неможливості виконувати наказ від 10.05.2023 № 10/05-23 не надала жодних медичних документів, що підтверджено в судовому засіданні. Крім того, позивачка нікого на підприємстві не повідомляла про стан вагітності, медичні документи не надавала, а відтак жодних даних про її хворобливий стан не було відомо відповідачу під час прийняття наказу від 30.05.2023 про оголошення догани ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 не залучалась до надурочних робіт, робіт у нічний час, важких робіт та до робіт зі шкідливими або небезпечними умовами праці, а відтак судом до спірних правовідносин застосовано законодавство, яке не підлягає застосуванню.

Відповідач, приймаючи спірний наказ, у відповідності до положень ст. 149 КЗпП України, відібрав пояснення у позивачки, відповідно до яких ОСОБА_1 відмовилась від виконання окремого доручення безпосереднього керівника ( наказу № 10/05-23 від 10.05.2023), а відтак не виконала покладені на неї обов`язки, викладені в посадовій інструкції, тому не можна погодитись з висновком суду, що з наданих стороною відповідача доказів не вбачається порушення ОСОБА_1 її трудових обов`язків, що випливають з посадової інструкції економіста чи правил внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до п. 12 ч. 2 посадової інструкції ОСОБА_1 мала виконувати окремі службові доручення свого безпосереднього керівника. Невиконання наказу №10/05-23 від 10.05.2023 у призвело до порушення трудової дисципліни та невиконання вимог посадової інструкції без поважних причин.

Судом проігноровано та не дано належної оцінки тій обставині, що на підставі визначеної Статутом підприємства компетенції 10.05.2023 директором було видано наказ №10/05/-23, яким мало бути забезпечено дієвий контроль за використанням матеріальних ресурсів підприємства та забезпечення проведення посівної кампанії навесні 2023 року з метою отримання підприємством прибутку від здійснення його основної діяльності в галузі сільського господарства.

З цією метою 10.05.2023 на підставі наказу №10/05-23 на період весняно-посівних робіт, для здійснення дієвого контролю за використанням добрив та посівного матеріалу при здійсненні сівби, директором було залучено фахівців відділу бухгалтерії та інших підрозділів до щоденного контролю завантаження на агрегатах. Встановлено графік супроводження добрив та посівного матеріалу, починаючи з 10 травня 2023 року. Для здійснення контролю було залучено саме працівників, які обслуговують матеріальні активи підприємства та здатні проконтролювати нормативи витрат, які у подальшому безпосередньо впливають на собівартість продукції. Зокрема було залучено бухгалтера ОСОБА_3 , бухгалтера ОСОБА_4 , нарядника автопарку ОСОБА_5 , помічника агронома ОСОБА_6 , економіста ОСОБА_1 .

Проте, не зважаючи на наявність розпорядчого документа, виданого для виконання визначеним колом осіб, ОСОБА_7 відмовилась виконувати такий наказ, не виходила на поля з метою контролю використання добрив та посівного матеріалу, натомість лише 17.05.2023 подала на ім`я директора господарства пояснювальну записку, де зазначила про ознайомлення з наказом ознайомлена, але за станом здоров`я не має змоги його виконати.

17.05.2023 директором підприємства було особисто запропоновано ОСОБА_1 надати документи про стан здоров`я, які б дійсно могли підтвердити об`єктивність її відмови виконувати наказ від 10.05.2023 №10/05-23. Директором підприємства, шляхом візування доповідної записки, яку надала ОСОБА_1 у той же день було покладено контроль за виконанням цього питання на інспектора з кадрової роботи ОСОБА_8 , що не заперечувалось позивачкою в судовому засіданні. В період часу з 17.05.2023 по 30.05.2023 ОСОБА_1 не виконала розпорядження директора та не надала будь-яких медичних документів на підтвердження неможливості виконання наказу №10/05-23 за станом здоров`я.

ОСОБА_1 , уникаючи виконання покладених на неї обов`язків, своїми діями ускладнила здійснення контролю за щоденним використанням коштовного посівного матеріалу та внесенням добрив при проведенні посівної кампанії. Перекладення виконання обов`язків, які згідно встановленого графіка повинні були виконуватись ОСОБА_1 , на інших осіб призвело до додаткового навантаження на останніх, що негативно вплинуло на виконання обсягу робіт на інших ділянках роботи, що закріплені за визначеними у наказі працівниками.

Відповідно, поводячись безвідповідально, ОСОБА_1 безпідставно не виконала розпорядження та вказівку директора, а відтак порушила трудову дисципліну.

Враховуючи зазначені вище обставини, 30.05.2023 директором ДП ДГ «Червоний землероб» КДГСД НААН України було видано наказ №30/05-23 про оголошення догани ОСОБА_2 .

Суд не взяв до уваги, що наказ № 10/05-23 від 10.05.2023 - ніким не оспорювався, більше того, на противагу викладеному в рішенні містить конкретизацію дій, яку мали б виконувати залучені працівники, та час перебування працівників в полі.

Твердження суду, що відповідні роботи можуть виконуватися з раннього ранку до пізньої ночі без вихідних, тобто не за тим робочим графіком за яким працювала позивачка - є припущеннями.

Оскаржений наказ директора ДП ДГ "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України - містить всі необхідні реквізити, визначені ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів». Крім того, у наказі зазначено в чому саме полягає порушення трудової дисципліни - тобто фактично зазначені обставини , які стали підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення, а саме - невиконання наказу. Наказ, містить посилання на ст. 147 КЗпП України, - на норму закону на підставі якої Дроздову притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Що стосується «складових дисциплінарного проступку» - в даному випадку це бездіяльність працівника з приводу виконання трудових обов`язків по здійсненню контролю за використанням добрив, та посівного матеріалу при здійсненні сівби, покладених на ОСОБА_1 на підставі наказу № 10/05-23.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків.

Верховний Суд у постанові від 22.07.2020 у справі №554/9493/17 вказав, що ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Адвокатом Кушніровим О. В. на підтвердження своїх вимог про відкшодування витрат на правничу допомогу надано договір №018/23 від 20.09.2023 про надання правової допомоги у цивільній справі, укладений між адвокатом Кушніровим О. М. та ОСОБА_1 ; додаткову угоду №2 до договору № 018/23 від 20.09.2023 про надання правової допомоги у цивільній справі; акт виконаних робіт.

Відповідно до змісту позовних вимог, заявлених позивачем у справі № 383/1207/23 ОСОБА_1 зазначено, що орієнтовний розмір судових витрат які має намір понести позивач складає 10000 грн, а відтак з огляду на викладене в позовній заяві та договорах на надання правової і. допомоги існує розбіжність щодо розміру витрат на правову допомогу.

Судом не враховано та не дано належної оцінки тому, що згідно п.1.1. договору №018/23 адвокат бере на себе зобов`язання надати Клієнту необхідну правову допомогу у цивільному процесі, що розглядається Бобринецьким районним судом Кіровоградської області у справах №383/1316/23 про визнання незаконним та скасування наказу №58-к (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) та поновлення на посаді економіста; №383/1207/23 про скасування наказу №30/05-23 «Про оголошення догани ОСОБА_2 ». Пунктом 1 Додаткової угоди № 2 до договору про надання правової допомоги №018/23 від 20.09.2023 року, визначено, що: «Відповідно до п. 2.1. основного договору про надання правової допомоги сума гонорару адвоката складе: на стадії розгляду справи №383/1207/23, що розглядається Бобринецьким районним судом Кіровоградської області про скасування наказу №30/05-23 «Про оголошення догани ОСОБА_2 » складає 25000 (двадцять п`ять тисяч гривень 00 копійок). Внесення гонорару здійснюється Клієнтом в готівковій формі в повному обсязі не пізніше 10 календарних днів після набрання рішенням місцевого суду законної сили». Отже виходячи зі змісту даного договору, враховуючи відсутність доказів понесення витрат та відсутність розрахункових документів, призводить до висновку що позивачем такі витрати не понесені, а відтак не можуть бути стягнуті з відповідача.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Представник позивача адвокат Кушніров О. М. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому ставить питання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників відповідача ОСОБА_9 та адвоката Ноженко І. О., які підтримали доводи апеляційної скарги, представника позивачки адвоката Кушнірова О. М., який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

ОСОБА_1 з 22.11.2021 займає посаду економіста в господарстві ДП ДГ «Червоний землероб» КДГСД НААН України, що підтверджується копією наказу №67-к від 19.11.2021 «Про прийняття на роботу ОСОБА_1 », виданого директором ДП ДГ «Червоний землероб» КДГСД НААН України ОСОБА_10 (а.с.30).

Відповідно наказу директора ДП ДГ «Червоний землероб» КДГСД НААН України Вовк А. В. №10/05-23 від 10 травня 2023 року на період весняно посівних робіт, для здійснення дієвого контролю за використанням добрив та посівного матеріалу при здійсненні сівби, було залучено фахівців відділу бухгалтерії та інших підрозділів, до щоденного контролю завантаження добрив та посівного матеріалу на агрегатах. Встановлено графік супроводження використання добрив та посівного матеріалу робітниками підприємства, починаючи з 10 травня 2023 року. Зокрема, було залучено бухгалтера ОСОБА_11 , бухгалтера ОСОБА_4 , нарядника автопарку ОСОБА_5 , помічника агронома ОСОБА_6 та економіста ОСОБА_1 . Наказано працівникам щоденно з 8.00 год до закінчення робіт на полях здійснювати контроль за завантаженням та використанням добрив та посівного матеріалу, трактористами та підсобними робітниками на сівалках (а.с.34).

Згідно письмового пояснення ОСОБА_1 з наказом №10/05-23 була ознайомлена, але за станом свого здоров`я не змогла знаходитися в полі з ранку до вечора та відповідно не змогла виконати цей наказ (а.с.35).

30 травня 2023 року директором ДП ДГ «Червоний землероб» КДГСД НААН України Вовк А. В. винесено наказ №30/05-23 «Про оголошення догани ОСОБА_2 » у зв`язку з порушенням трудової дисципліни, яке полягало у невиконанні наказу №10/05-23 від 10.05.202 року (а.с.36).

Згідно копії графіку в полі на червень 2023 року ОСОБА_1 визначено робочі дні у червні 2023 року 1 числа та 4 числа (а.с.68).

Відповідно до копії виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої «Бобринецькою лікарнею» Бобринецької міської ради, станом на 25.07.2023 ОСОБА_1 має вагітність - 15 тижнів, з певними ускладненнями (а.с.86).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини друга, четверта статті 77 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК).

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Судом встановлено, що відповідно до посадової інструкції позивачки до безпосередніх обов`язків останньої не входило здійснення дієвого контролю за використанням добрив та посівного матеріалу при здійсненні сівби, завантаженні добрив та посівного матеріалу на агрегатах в польових умовах.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову за відсутності достатніх даних про винні дії позивачки щодо грубого порушення трудової дисципліни, яке б могло бути підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності і оголошення догани, оскільки надані позивачем докази не спростовано.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

При вирішенні питання про правомірність притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності підлягає з`ясуванню, в чому конкретно проявилось порушення трудової дисципліни, чи додержані власником або уповноваженим ним органом, передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи правомочним органом накладено дисциплінарне стягнення, чи не закінчився для цього встановлений строк, чи не застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при обранні виду стягнення ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають із правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; ознакою порушення працівником трудової дисципліни, яка може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у формі оголошення догани, є наявність вини в його діях чи бездіяльності, шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними і поведінкою правопорушника.

У трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості, згідно з яким не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2021 року в справі №461/8132/17 (провадження №61-9697св19).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2020 року справі №554/9493/17 (провадження №61-38286св18) зазначено, що ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Трудовим законодавством України забороняється застосування праці жінок на важких роботах та зі шкідливими або небезпечними умовами праці.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 63 Кодексу законів про працю України до надурочних робіт (стаття 62) забороняється залучати вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (стаття 176).

Відповідно до змісту ст.176 Кодексу законів про працю України забороняється залучення вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до трьох років, до нічних, надурочних робіт, робіт у вихідні дні і направлення їх у відрядження. Не допускається залучення до робіт у нічний час, до надурочних робіт і робіт у вихідні дні і направлення у відрядження вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до трьох років.

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 трудових обов`язків, передбачених посадовою інструкцією економіста та правил внутрішнього трудового розпорядку ДП ДГ «Червоний землероб» КДГСД НААНУ(а.с.31-32).

Стороною відповідача стверджувалося, що період весняно польових робіт, на який залучалася позивачка згідно наказу №10/05-23 від 10.05.2023 починається за усною вказівкою керівництва відповідача, де відповідні роботи на полях можуть виконуватися з раннього ранку до пізньої ночі без вихідних, тобто не за робочим графіком позивачки на посаді економіста.

Встановлено, що позивачка повідомила про неможливість виконання нею вимог наказу №10/05-23 від 10.05.2023 за станом здоров`я, тому суд, ураховуючи підтвердження перебування ОСОБА_1 у стані вагітності (а.с.86), правомірно виснував про наявність поважних причин для відмови останньої виконувати передбачені цим наказом роботи, які не передбачені посадовою інструкцією економіста, і не можуть бути віднесені до категорії окремих службових доручень керівника, про які йдеться у п. 12 розділу 2 Інструкції (а.с.31-32).

Суд правильно вважав, що наказ директора ДП ДГ «Червоний землероб» КДГСД НААН України Вовк А. В. №10/05-23 від 10.05.2023 не містить конкретизації дій, які мають виконати залучені працівники, в тому числі ОСОБА_1 , відповідно до їх посадових обов`язків, є безпечними, не важкими, не шкідливими, не зазначено чіткого часу чи періоду, до якого такі дії повинні бути виконані, та що цей час чи період охоплюється саме робочим часом працівника, а не нічним, надурочним, чи у неробочі та вихідні дні.

Крім того, спірний наказ №30/05-23 від 30.05.2023 про накладення на позивачку дисциплінарного стягнення не містить чіткого формулювання достатніх даних про конкретні винні дії позивача щодо порушення посадових обов`язків, чи заподіяної шкоди, які б могли бути підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності і оголошення догани.

За відсутності даних про винні дії позивача щодо порушення саме її трудових функцій, чи правил внутрішнього трудового розпорядку, які б могли бути підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності та оголошення догани, не доведеності винності невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків, скоєного без поважних причин умисно або з необережності чи шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою правопорушника, суд дійшов правомірного висновку, що спірний наказ є незаконним та підлягає скасуванню.

Ухвалюючи рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат (ст. 265 ЦПК України).

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК).

У статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Згідно норм статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 134 ЦПК передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі

№826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані:

- договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.);

- документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних

із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У позовній заяві заявлено попередній орієнтований розмір судових витрат на послуги адвоката, які вона планує понести у зв`язку із розглядом справи, у сумі 10000 грн (а.с.5).

На підтвердження понесення ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу адвокатом Кушніровим О. М. суду надано: - ордер на надання правничої (правової) допомоги від 04.10.2023 (а.с.48); - копію акта приймання наданих послуг до договору про надання правової допомоги №018/23 від 20.09.2023, згідно якого сторони погодили вартість адвокатських послуг у розмірі 25000 грн (а.с.110); - додаткову угоду №2 до договору про надання правової допомоги №018/23 від 20.09.2023, яким обумовлено гонорар у розмірі 25000 грн, внесення гонорару клієнтом здійснюється в повному обсязі не пізніше 10 календарних днів після набрання рішенням місцевого суду законної сили (а.с.111); - копію договору №018/23 від 20.09.2023 про надання правової допомоги у цивільній справі (а.с.112).

Суд вважав, що заявлений представником позивача адвокатом Куншіровим О. М. розмір судових витрат на правову допомогу, понесений у зв`язку з розглядом справи №383/1207/23, оскільки позивачка у поданому до суду позові визначила орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу у справі в сумі 10000 грн, але вже після ухвалення судом рішення у справі, стороною позивача збільшено розмір витрат на правничу допомогу, який відповідно до змісту заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Кушніровим О. М. становить 25000,00 грн, що істотно перевищує орієнтований розмір таких витрат заявлений попередньо позивачем.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28 червня 2023 року, справа № 369/576/22, провадження № 61-5845 св 23.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №922/676/21 викладено позицію про те, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.

Згідно правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 квітня 2023 року у справі №760/10847/20-ц, що у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд, врахувавши обставини справи, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу разом із позовом та заперечення відповідача, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 25000 грн збільшено після ухвалення рішення суду у цій справі, порушують принцип змагальності та є не співмірними зі складністю справи та часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги, їх обсягом, дійшов правомірного висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 10000,00 грн судових витрат на правничу допомогу.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції є законним і обгрунтованим, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, не порушено норми процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України залишити без задоволення.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2023 року залишити без змін.

Додаткове рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

О. І. Чельник