ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/435/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/6027/23 Категорія: 304090000 Биченко І.Я.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач ОСОБА_1 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сікорської Ірини Станіславівни на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 січня 2024 року, у складі судді Биченка І.Я., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

07 грудня 2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути зОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № від 29 жовтня 2021 року в розмірі 110695 гривень 07 копійок, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору.

В обгрунтування позову вказувало, що 29 жовтня 2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №.

Згідно з умовами вказаного кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.

27 січня 2023 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги №20230127, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК Центр фінансових рішень» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» і боржниками.

Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», який є додатком №1 до договору відступлення прав вимоги №20230127 від 27 січня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 112 695 гривень 07 копійок, з яких: 104 770 гривень 12 копійок сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 гривні 52 копійки сума заборгованості за річними відсотками; 7922 гривні 43 копійки сума заборгованості за щомісячними відсотками; 0 гривень 00 копійок сума заборгованості за пенею.

Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач лише частково виконав своє зобов`язання, оскільки після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній здійснив 2 платежі: 07 березня 2023 року і 12 квітня 2023 року, на загальну суму 2000 гривень для погашення кредитної заборгованості.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме 27 січня 2023 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № від 29 жовтня 2021 року в розмірі 110695 гривень 07 копійок та судові витрати.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 січня 2024 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором в сумі 110 695 грн та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн.

Суд вмотивував своє рішення тим, що відповідач взятих на себе зобов`язань у строки, передбачені кредитним договором належним чином не виконав, заборгованість за кредитом не погасив.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Сікорську І.С. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову повністю.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що суд не застосував норми матеріального права, які підлягали обов`язковому застосуванню, а саме ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.п. 4.1, 4.2., 4.8, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою правління НБУ №254 від 18.06.2003.

Наголошує на тому, що в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, зокрема, копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку на підтвердження перерахування на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів за кредитним договором № від 29.10.2021.

Договори про надання фінансового кредиту, у тому числі інформація щодо умов кредитування, паспорти споживчого кредиту не містять реквізитів платіжної банківської картки відповідача, на яку мали бути перераховані кошти.

Зазначає, що відсутність реквізитів платіжної банківської картки відповідача, унеможливлює виконання взятих на себе кредиторами зобов`язань за договором щодо перерахування кредитних коштів.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості неможливо встановити отримання відповідачем кредитних коштів, дійсний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, періоди, за які така заборгованість була нарахована тощо.

Вважає, що суд виніс рішення про стягнення заборгованості за відсутності будь-яких доказів на підтвердження видачі кредитних коштів.

Посилання суду на довідку, якою кредитор підтвердив факт укладення договору та часткову оплату за ним є, на переконання скаржника, неправомірним, оскільки первинні документи, що підтверджували б часткову оплату відсутні, а довідка складена в односторонньому порядку не є належним доказом.

Крім того, звертає увагу колегії суддів на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у нього права вимоги до ОСОБА_1 , оскільки в матеріалах справи відсутні реєстр прав грошових вимог та акт прийому-передачі, які передбачені п. 1.2 Договору відступлення прав вимоги .

Скаржник, посилаючись на правову позицію, висловлену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 14-10цс 18, зазначає, що суд неправильно застосував ст. 1048 ЦК України, щодо стягнення процентів за кредитом.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» - Маглич І.С. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В обгрунтування відзиву зазначає, що судом вірно встановлено, що з ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, право вимоги за яким перейшло до позивача.

Кредитний договір відповідачем не оскаржувався та не визнавався недійсним, а тому є таким, що відповідає вільному волевиявленню сторін.

Вважає безпідставним твердження скаржника про недоведеність належними доказами отримання відповідачем кредитних коштів, оскільки факт надання коштів підтверджується договором № від 29.10.2021, який є дійсним в силу приписів ст. 204 ЦК України про правомірність правочину. При цьому вимог про визнання його недійсним чи встановлення факту неукладеності відповідач не заявляв.

Вказує, що позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог надано довідку щодо видачі кредиту та його часткового погашення, яку скаржник належними доказами не спростував.

Крім того, скаржник не спростував розрахунок заборгованості, з яким він не погоджується та вважає його неналежним доказом.

Так, у випадку незгоди відповідача з розрахунком заборгованості, він має право подати контррозрахунок, що узгоджується з практикою Верховного Суду у аналогічних справах.

Наголошує на тому, що доводи скаржника щодо неотримання кредитних коштів спростовуються матеріалами справи, зокрема, довідкою по кредиту, з якої вбачається погашення кредитної заборгованості.

Представник позивача в обгрунтування відзиву посилається на постанову Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21, відповідно до якої при вирішенні судами справ враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», відповідно до якого вимоги позивача щодо розміру заборгованості є доведеними у разі, коли стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача.

Зазначає, що доводи скаржника про нарахування відсотків поза межами строку кредитування є безпідставними, оскільки кредит надано ОСОБА_1 на 48 місяців та з моменту отримання права вимоги до скаржника, з 27.01.2023, позивачем не здійснювалися нарахування жодних штрафних санкцій.

Стосовно відступлення права вимоги до відповідача, зазначає, що до позовної заяви долучено витяг з договору відступлення права вимоги №20230127 від 27.01.2023 та витяг з реєстру боржників додаток №1, які підтверджують перехід прав вимоги по заборгованості до скаржника.

Відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 січня 2024 року відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що 29 жовтня 2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №.

Згідно п.1.1 вказаного Договору, кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Відповідно до п.1.2 зазначеного Договору, кредит позичальнику надається на наступних умовах: тип кредиту, мета кредиту - кредит на будь-які цілі; сума кредиту - 115000 гривень 32 копійки; строк, на який надається кредит - 48 місяців; порядок та умови надання кредиту - безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору; процентна ставка за кредитом, її тип - фіксована; щомісячні проценти - 2,50% від суми кредиту згідно з графіком платежів, річні загальні проценти - 0.01% від суми боргу за договором згідно з графіком платежів.

У п.1.3 вказаного Договору, сторони погодили порядок повернення кредиту, а саме кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів), відповідно до умов якого позичальник щомісячно у період з 01 грудня 2021 року по 01 жовтня 2025 року зобов`язався сплачувати по 5271 гривні 35 копійок, а останній платіж мав відбутися 31 жовтня 2025 року у сумі 5271 гривня 05 копійок, при цьому до даних платежів включено: суму кредиту за договором/погашення суми кредиту, річні проценти за користування кредитом, щомісячні проценти за користування кредитом.

Згідно з п.1.4 зазначеного Договору, підписавши цей договір позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити, за рахунок отриманого кредиту, такі суми грошових коштів за наступними реквізитами:

- отримувач ТОВ «ФК «ЦФР», , рахунок НОМЕР_1 у АТ «ТАСКОМБАНК», сума 94390,32 гривень, призначення погашення поточної заборгованості за моїм діючим кредитним договором № від 26/02/2021;

- отримувач ПАТ «Ощадбанк», , рахунок UA6455875 у Головне управління по АТ Ощад м. Київ, сума 20610 гривень, призначення переказ до запитання на користь ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_2 , надання кредиту згідно КД № від 29/10/2021 без ПДВ.

Відповідно до п.3.1 вказаного Договору, кредитний договір діє в межах строку, на який надається кредит, та припиняється належним його виконанням. Зміни до договору вносяться за згодою сторін, шляхом підписання додаткових угод.

Крім того, під час укладення вищевказаного договору, відповідачем 29 жовтня 2021 року підписано паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5702659, а також надано кредитодавцю копію свого паспорта громадянина України та копію реєстраційного номеру облікової картки платника податків.

Відповідно до довідки №8579779-SG від 30 січня 2023 року, складеної ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», відповідач у період часу з 26 листопада 2021 року по 18 листопада 2022 року частково сплачувала заборгованість за кредитним договором № від 29 жовтня 2021 року та сплатила на користь ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» грошові кошти у сумі 41968 гривень 07 копійок.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № від 29 жовтня 2023 року, який складений представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» за період з 27 січня 2023 року по 31 жовтня 2023 року, відповідач сплатила 07 березня 2023 року грошові кошти у сумі 1000 гривень 00 копійок та 12 квітня 2023 року грошові кошти у сумі 1000 гривень 00 копійок.

Суд дійшов вірного висновку про те, що між первісним кредитором та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти в сумі 115 000 грн 32 коп. на 48 місяців, взяті на себе зобов`язання по договору виконувала неналежним чином, внаслідок чого виникла кредитна заборгованість, право вимоги за якою, за договором відступлення прав вимоги № 20230127 від 27 січня 2023 року, перейшло до позивача.

Факт виникнення кредитних правовідносин між первісним кредитором та ОСОБА_1 підтверджується кредитним договором № від 29 жовтня 2021 року, паспортом кредиту №5702659, які підписані особисто відповідачем, частковою сплатою відповідачем кредитної заборгованості на суму 41 968 07 коп. - до укладення договору між первісним кредитором та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про відступлення прав вимоги від 27.01.2023, та на суму 2000 грн 07.03.2024 та 12.04.2023.

Доводи скаржника про відсутність у долучених до позовної заяви матеріалах реквізитів платіжної банківської картки відповідача, на яку перераховувались кредитні кошти, були предметом оцінки суду першої інстанції, які суд відхилив як безпідставні, оскільки в п.1.4 кредитного договору № від 29 жовтня 2021 року сторони, якими є ТОВ «ФК «ЦФР» як кредитодавець, та відповідач як позичальник, погодили, що позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити, за рахунок отриманого кредиту, суми грошових коштів на чітко визначені рахунки, які вказані у даному пункті договору.

Відомості, які викладені у довідці №8579779-SG від 30 січня 2023 року, складеної ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», та розрахунку заборгованості за кредитним договором № від 29 жовтня 2023 року, який складений представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» за період з 27 січня 2023 року по 31 жовтня 2023 року, щодо сплати грошових коштів на виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № від 29 жовтня 2021 року, відповідачем не спростовані.

З огляду на викладене, твердження скаржника про відсутність доказів, які б підтверджували отримання ОСОБА_1 кредитних коштів є незрозумілими та, на думку суду, намаганням ухилитись від сплати кредитної заборгованості.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 була ознайомлена з умовами надання кредиту, з розміром щомісячних процентів, з строком надання кредиту, і погодилась укласти договір на таких умовах, про що свідчить її підпис на заяві.

Відповідач з позовом про визнання договору недійсним не зверталась, а тому свої зобов`язання за договором повинна виконати відповідно до умов договору.

Відповідно до договору відступлення прав вимоги №20230127 від 27.01.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі-Кредитор) відступила ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - Новий кредитор) своє право грошової вимоги до третіх осіб боржників за кредитними договорами, укладеними між кредитором і боржниками.

Відповідно до Реєстру боржників за кредитними договорами, який є Додатком №1 до Договору відступлення прав вимоги №20230127 від 27.01.2023, відступлено право вимоги до ОСОБА_1 , сума заборгованості якої складає 112 695 грн 07 коп. (а.с.55-56).

Згідно з актом приймання-передачі Реєстру боржників від 27.01.2023 кредитор передав, а новий кредитор прийняв Реєстри боржників кредитора від 27.01.2023.

Отже, право вимоги до відповідача за простроченою кредитною заборгованістю перейшло від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до позивача, що підтверджується договором про відступлення права вимоги, реєстром боржників та актом приймання-передачі реєстру боржників, а тому не заслуговують на увагу протилежні доводи скаржника про відсутність доказів наявності прав вимоги позивача до ОСОБА_1 по кредитному договору № від 29 жовтня 2021 року.

Посилання скаржника на відсутність первинних бухгалтерських документів, зокрема, копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку на підтвердження перерахування на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів за кредитним договором № від 29.10.2021 колегія суддів оцінює критично, оскільки судом вірно встановлено наявність кредитних зобов`язань між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», внаслідок укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів, часткове погашення заборгованості, та наявність простроченої заборгованості, що не спростовано відповідачем.

Крім того, скаржник не спростував розрахунок заборгованості на суму 110 695 грн 07, який складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 104 770 грн 12 коп та заборгованості по щомісячним відсоткам на суму 5 924 грн 95 коп., з яким він не погоджується та вважає неналежним доказом.

Безпідставними є доводи скаржника, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у нього права вимоги до ОСОБА_1 , через відсутність в матеріалах справи реєстру прав грошових вимог та акту прийому-передачі, які передбачені п. 1.2 Договору відступлення прав вимоги, оскільки в матеріалах справи наявні вказані докази на підтвердження наявності права грошової вимоги позивача до відповідача.

Отже, судом вірно встановлено, що відповідач отримав кредитні кошти від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», тобто первісний кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором, натомість, позичальник взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та щомісячних процентів належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь нового кредитора - позивача по справі.

Таким чином, установивши, що ОСОБА_1 належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Інші доводи, наведені в обгрунтування апеляційної скарги, суттєвими не являються та не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджені матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів доходить висновку, що рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 січня 2024 року є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування або зміни, за наведеними у скарзі доводами немає.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сікорської Ірини - залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 січня 2024 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку та за умов, визначених ст.389 ЦПК України.

Судді: Ю.В. Сіренко

О.М. Новіков

Т.Л. Фетісова