Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2024 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Смоляра О.А.

при секретарі Зарубі Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 . В обґрунтування вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина у виді вказаного житлового будинку, який після смерті батька, померла фактично прийняла у спадщину, але юридично не оформила.

ОСОБА_2 залишила заповіт щодо всього свого майна на користь ОСОБА_1 . Позивач звернулася до нотаріуса з метою прийняття спадщини. Проте отримала відмову в частині спадкування житлового будинку АДРЕСА_1 , оскільки відсутній документ, який би засвідчував право власності ОСОБА_2 на будинок.

Відповідно до ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 03.05.2024 про відкриття провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання, витребувано з Черкаської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 06.06.2024 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті.

Позивач та її представник в підготовче судове засідання не з`явилися, остання до суду подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, до суду подав заяву, в якій справу просив розглядати без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

Згідно довідки Виконавчого комітету Мошнівської сільської ради №14-04/03-97 від 05.04.2024, за померлим ОСОБА_3 рахується житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: будинок АДРЕСА_1 , в якому він зареєстрований та проживав до дня смерті. На день його смерті в будинку були зареєстровані та проживали: дочка ОСОБА_2 , зять ОСОБА_4 , внук ОСОБА_5 , невістка ОСОБА_1 , правнуки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Згідно довідки Виконавчого комітету Мошнівської сільської ради №14-04/03-98 від 05.04.2024, померла ОСОБА_2 постійно проживала за адресою: будинок АДРЕСА_1 . Як на день смерті та і по даний час, крім неї в будинку зареєстровані на проживають: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 26.09.2008, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно заповіту №357 від 15.08.2008, складеного ОСОБА_2 , все своє майно померла заповіла на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до копії спадкової справи №299/2009 заведеної після смерті ОСОБА_2 , позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини 01.04.2009. Інших спадкоємців, відповідно до копії спадкової справи не встановлено.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2-4173 від 19.12.2009, ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_2 , а саме: земельної ділянки площею 1,07 га, яка розташована в межах Софіївської сільської ради Черкаського району Черкаської області.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2-4174 від 19.12.2009, ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_2 , а саме: земельної ділянки площею 1,18 га, яка розташована в межах Софіївської сільської ради Черкаського району Черкаської області.

Відповідно до витягу про реєстрацію прав власності з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.04.2014, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1,07 га, яка розташована в межах Софіївської сільської ради Черкаського району Черкаської області; свідоцтво про право на спадщину за заповітом №2-4173 від 19.12.2009

Згідно інформації КП «Черкаське обласне об`єднане БТІ» про реєстрацію права власності №51554 від 18.03.2024, станом на 01.01.2013 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , не зареєстровано.

Листом Черкаської районної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №510/02-14 від 01.05.2024 позивачу було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю у позивача оригіналу документу про право власності померлої на спадкове майно.

Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності про ринкову вартість суб`єкту нерухомості від 01.05.2024, загальна вартість житлового будинку АДРЕСА_1 становить 98800 грн.

Оскільки ОСОБА_3 , за яким рахувався житловий будинок АДРЕСА_1 , помер у 2001 році, то на той момент були чинними положення Цивільного кодексу Української РСР.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»: «відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом».

Згідно із ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно із ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, а спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини..

Оскільки ОСОБА_3 помер у 2001 році, то відповідно до зазначених положень, його доньці ОСОБА_2 як спадкоємиці став належати житловий будинок АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 як спадкодавець заповіту не склав, ОСОБА_2 була єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька, яка, до того ж, відмови від спадщини у встановлений законодавством строк не заявляла, а тому є такою, що фактично прийняла спадщину одразу вступивши в управління та володіння домоволодінням.

Позивач є спадкоємцем за заповітом на спадщину, яка відкрилася після смерті її свекрухи ОСОБА_2 , відомості щодо інших спадкоємців в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Реалізація права на спадкування спадкоємцем, закликаним до спадкування, здійснюється шляхом прийняття ним спадщини з подачею до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття в шестимісячний строк, який починається з часу відкриття спадщини. Вчинення таких дій не вимагається, якщо спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом шестимісячного терміну, встановленого для прийняття спадщини, не заявив про відмову від неї (ст.ст. 1268-1270 ЦК).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У положенні п. 3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»: у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, у постанові від 22 вересня 2021 (справа № 227/3750/19).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому за наявності законних підстав та доведеності позовних вимог, позов підлягає до задоволення.

Враховуючи, що позивач просила судові витрати не стягувати з відповідача, суд вважає за можливе залишити їх за позивачем.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 200, 206, 259, 263-268, 274-279 ЦПК України, -

вирішив:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності в порядку спадкування за заповітом житловий будинок надвірними спорудами АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Учасники справи можуть ознайомитись текстом судового рішенням, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Олександр СМОЛЯР