Номер провадження: 22-ц/813/105/24
Справа № 520/1486/18
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

30.05.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 520/1486/18

Номер провадження: 22-ц/813/105/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

- за участі секретаря судового засідання Хангельдян К.С.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 ,

- відповідач ОСОБА_3 ,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Комісарова С.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 , правонаступником якого є - ОСОБА_2 , про призначення комплексної психолого-психіатричної експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Комісарова Світлана Олександрівна про визнання договору дарування недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухваленого у складі судді Пучкової І. М. о 12 годині 00 хвилин 21 листопада 2019 року,

встановив:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить визнати недійсним договір дарування квартири, загальною площею - 49,3 кв. м., яка розташована за адресою - АДРЕСА_1 , що укладений 22.06.2017 року між ним та відповідачкою ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Комісаровою С.О., зареєстрований у реєстрі за № 973.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що укладання договору не відповідало його внутрішній волі. Фактично він, під впливом своєї матері - ОСОБА_4 та доньки - ОСОБА_3 , які ввели його в оману, вчинив правочин, вважаючи, що підписує заповіт, а не договір дарування (Т. 1, а. с. 3 - 6).

ОСОБА_3 у відзиві на позовну заяву просить у позові відмовити. Посилається на те, що 22.06.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір дарування квартири, яка розташована за адресою - АДРЕСА_1 . Спірний договір укладався між ними саме як договір дарування. При його укладенні були дотримані інтереси сторін, їх волевиявлення було вільним і усвідомленим, умови зрозумілими та відповідали реальній домовленості, зафіксовані усі істотні умови договору, з додержанням всіх вимог законодавства.

Також ОСОБА_3 зазначає, що після укладання договору дарування, вона разом зі своєю родиною переїхала до подарованої квартири. Постійно проживає там, належним чином зареєструвалися у квартирі, сплачують комунальні платежі, що свідчить про реальне настання правових наслідків, які обумовлені договором дарування. Посилання позивача на те, що вона ввела позивача в оману щодо змісту правочину, скористалася нібито його хворобливим станом та змусила ОСОБА_1 підписати договір дарування, не підтверджено жодними доказами (Т. 1, а. с. 36 39).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні вищевказаних позовних вимог ОСОБА_1 ..

Рішення суду мотивовано тим, що не доведено належними та допустимими доказами, що позивач вчинив вказаний договір дарування під впливом помилки щодо обставин, які мають істотне значення, а також, що волевиявлення учасників договору дарування не було вільним і не відповідало їх внутрішній волі; що вказаний договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, як то передбачено ст. 203 ЦК України.

Як зазначено у спірному договорі дарування, його умови були зрозумілі сторонам і відповідали реальній їх домовленості. Між ними було досягнуто усіх істотних умов, що стосуються дарування квартири. Обов`язків ОСОБА_3 вчинити на користь ОСОБА_1 будь-яких дій майнового або немайнового характеру договір не містить (Т. 1, а. с. 180 - 182).

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що фактично він, під впливом своєї матері - ОСОБА_4 та доньки - ОСОБА_3 , які ввели його в оману, вчинив правочин, вважаючи, що підписує заповіт, а не договір дарування. Договір дарування був підписаний апелянтом в результаті тяжкого збігу обставин, пов`язаних з його хворобою. Матеріальний стан позивача значно погіршився, оскільки він має скромну пенсію, а відповідачка, шляхом введення його в оману, заволоділа квартирою, яка була його єдиним майном, придатним для проживання. Вказує, що з 11.10.1996 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , та спільно з нею здійснювали капітальний та поточний ремонт в спірній квартирі.

Також в апеляційній скарзі заявлено клопотання про призначення по справі судової комплексної психолого-психіатричної експертизи щодо наявності у ОСОБА_1 психічних захворювань, чи міг він повність усвідомлювати значення своїх дій в момент підписання договору дарування та керувати своїми діями (Т. 1, а. с. 185 188).

Адвокат Осадча І.А., діюча від імені ОСОБА_3 , у відзиві на апеляційну скаргу просить її залишити без задоволення.

Вказує на те, що спірний договір укладався між сторонами саме як договір дарування. При його укладенні були дотриманні інтереси сторін, волевиявлення сторін було вільним. Відповідачка проживала у вказаній квартирі більшу частину свого життя. ОСОБА_2 , маючи генеральну довіреність від позивача, почала потайки переоформлювати бізнес позивача на себе, які у подальшому були скасовані позивачем. ОСОБА_2 була допитана як свідок та вказала, що ОСОБА_1 психічними захворюваннями не страждав та не страждає, не знаходиться на обліку у психіатра, самостійно здійснює підприємницьку діяльність, в побуті веде себе адекватно. Ініціатором вказаного позову до суду була сама ОСОБА_2 ..

Посилання апелянта на погіршення його матеріального становища є безпідставними, оскільки він є фізичною особою підприємцем (Т. 1, а. с. 236 241).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.01.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху (Т. 1, а. с. 194 - 195).

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, апелянтом було подано заяву, якою усунуто недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.02.2020 року (суддя-доповідач Ващенко Л.Г.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2019 року (Т. 1, а. с. 200 201).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.03.2020 року призначено розгляд справи в приміщенні Одеського апеляційного суду з повідомленням її учасників справи (Т. 1, а. с. 208).

09.12.2020 року від адвоката Осадчої І.А., діючої від імені ОСОБА_3 , надійшов відзив на апеляційну скаргу (Т. 1, а. с. 236 241).

Згідно Рішення Вищої ради правосуддя від 20.07.2021 року №1612/0/15-21 суддю ОСОБА_5 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у відставку.

На підставі цього та керуючись Положенням про АСДС, було здійснено повторний автоматизований розподіл.

Матеріали цивільної справи передано до канцелярії Одеського апеляційного суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2021 року визначено склад колегії суддів: - головуючий суддя Заїкін А.П.; - судді Колесніков Г.Я., Вадовська Л.М..

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.08.2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Комісарова С.О., про визнання договору дарування недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2019 року прийнято до провадження іншої колегії суддів (Т. 2, а. с. 8 8 зворотна сторона).

19.05.2022 року від адвоката Осадчої І.А., діючої від імені ОСОБА_3 , надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії свідоцтва про смерть ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До клопотання надано копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 06.01.2021 року складено актовий запис №267.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.05.2022 року апеляційне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Комісарова С.О., про визнання договору дарування недійсним - зупинити до залучення до участі у справі правонаступників ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 (Т. 2, а. с. 41 42).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.07.2023 року відновлено провадження у справі. Справу призначено до розгляду. Витребувано у Одеського державного нотаріального архіву копію спадкової справи після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 (Т. 2, а. с. 49 50)

31.08.2023 року від Одеського державного нотаріального архіву надійшла відповідь, про відсутність інформації, щодо заведення спадкової справи, щодо майна ОСОБА_1 ..

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року витребувано з Центру надання адміністративних послуг Одеської міської ради відомості щодо всіх зареєстрованих осіб за адресою - АДРЕСА_1 , станом на 06.01.2022 року. За наявності надати інформацію щодо родинних зв`язків зареєстрованих осіб за адресою - АДРЕСА_1 . Витребувано з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відомості про наявність актового запису про батьківство ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) (Т. 2, а. с. 69 72).

21.12.2023 року на виконання вимог вищевказаної ухвали Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради було надано відповідь.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.02.2024 року витребувано з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відомості про наявність актового запису про укладення шлюбу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) (Т. 2, а. с. 91 94).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.04.2024 року залучено до участі у справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в якості правонаступника позивача по справі ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (Т. 2, а. с. 100 103).

30.05.2024 року від адвоката Осадчої І.А., діючої від імені ОСОБА_3 , надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатню наявність у справі матеріалів для розгляду клопотання про призначення експертизи, колегія суддів вважає можливим розглянути клопотання про призначення експертизи за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи клопотання про призначення по справі судової комплексної психолого-психіатричної експертизи, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається у позові та в апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Виходячи з системного аналізу вищевказаних норм процесуального законодавства, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції на момент його ухвалення.

За правилами, передбаченими ст. ст. 5, 11, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з подання відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлених законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Статтями 102, 103, 104, 107 ЦПК України передбачено, що висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта можуть бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу, (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових винятках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 367 ЦПК України).

У відповідності до 2 постанови пленуму ВСУ № 8 від 30.05.97 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», неприпустимо призначати експертизу у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду.

Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять саме до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. По справі судом зазначених умов призначення експертизи не встановлено.

В п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» зазначено, що дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

За приписами ст. 105 ЦПК України, призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Так матеріалами справи встановлено, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.06.2019 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про залишення без розгляду клопотання про призначення комплексної психолого-психіатричної експертизи у справі, та залишено його без розгляду.

Колегія суддів звертає увагу, що заявником не доведено неможливість заявлення вказаного клопотання повторно у суді першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від останнього.

Крім того, колегія суддів враховує, що згідно ч. 1-2 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Відповідно, навіть у разі залишення без розгляду клопотання про проведення експертизи, враховуючи час розгляду справи у суді ОСОБА_1 не був позбавлений права надати висновок відповідної експертизи, складений на його замовлення, який міг бути оцінений судами разом із іншими доказами, однак, вказане апелянтом зроблено не було.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , про призначення комплексної психолого-психіатричної експертизи необхідно відмовити.

Частиною 2 ст. 381 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвали, в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвала апеляційного суду про відмову в призначенні експертизи не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 84, 367, 368, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ухвалив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , про призначення комплексної психолого-психіатричної експертизи - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складений 01 липня 2024 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе