УХВАЛА

01 липня 2024 року

м. Київ

справа № 753/25081/21

провадження № 61-8693ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Головченко Артем Олександрович, про відвід колегії суддів Верховного Суду

у складі: Синельникова Є. В., Осіяна О. М., Шиповича В. В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Козаєва Наталія Михайлівна, про визнання договорів дарування недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Капалкіна Ірина Олегівна, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 травня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

14 червня 2024 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Капалкіна І. О., звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 травня 2024 року, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між

суддями від 17 червня 2024 року касаційну скаргу передано судді-доповідачу Синельникову Є. В. та визначено суддів, які входять до складу колегії:

Осіяна О. М., Шиповича В. В.

Ухвалою Верховного Суду від 20 червня 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження судових рішень. Відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Капалкіна І. О., на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 травня 2024 року і витребувано з Дарницького районного суду м. Києва та/або з Київського апеляційного суду цивільну справу № 753/25081/21.

28 червня 2024 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Головченко А. О., через систему «Електронний суд» подав заяву про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі: Синельникова Є. В., Осіяна О. М., Шиповича В. В., на підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України.

Заява ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Головченко А. О., про відвід суддів обґрунтована тим, що 17 червня 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника позивачки адвоката Капалкіної І. О. на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 травня 2024 року у цій цивільній справі. Колегією суддів у складі: Синельникова Є. В., Осіяна О. М., Шиповича В. В., ухвалою Верховного Суду від 20 червня 2024 року вирішено питання про відкриття провадження у справі впродовж 3 днів, тобто в дуже в стислий термін для прийняття такого рішення. Зазвичай колегія суддів Верховного Суду вирішує питання про відкриття провадження у справі впродовж одного місяця. Також заявник вказує, що в ухвалі Верховного Суду від 20 червня 2024 року вирішено питання про витребування з Дарницького районного суду м. Києва та/або з Київського апеляційного суду цивільної справи № 753/25081/21. Разом з тим, Київським апеляційним судом призначено судове засідання на 22 липня 2024 року о 09 год 30 хв за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2024 року. Витребування цивільної справи 753/25081/21 з Київського апеляційного суду перешкоджає розгляду апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення. Крім цього, колегією суддів було задоволено клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень. Проте, 10 травня 2024 року через систему «Електронний суд» представнику позивача адвокату Капалкіній І. О. була направлена оскаржувана постанова Київського апеляційного суду від 01 травня 2024 року та на електронну пошту, а з касаційною скаргою позивачки звернулася 13 червня 2024 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження. Заявник вважає, що колегія суддів Верховного Суду

у складі: Синельникова Є. В., Осіяна О. М., Шиповича В. В., поновила строк на подання касаційної скарги з порушенням вимог процесуального права. Більш того, на початку червня 2024 року при зустрічі ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , остання повідомила, що справа у Верховному Суді буде вирішена на її користь.

Заявник у заяві вказав, що у сторони відповідача дуже велика довіра до судової системи в України, але викладені обставини викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності складу суду.

Ухвалою Верховного Суду від 01 липня 2024 року заяву ОСОБА_3 про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі: Синельникова Є. В., Осіяна О. М., Шиповича В. В., від участі у розгляді справи № 753/25081/21 визнано необґрунтованою та передано судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 липня 2024 року заяву ОСОБА_3 про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі: Синельникова Є. В., Осіяна О. М., Шиповича В. В. призначено судді Верховного Суду Гулейкову І. Ю.

Вивчивши матеріали касаційного провадження, вважаю, що підстав для задоволення заяви про відвід суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: Синельникова Є. В., Осіяна О. М., Шиповича В. В. немає, оскільки доводи представника заявника не свідчать про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності зазначених суддів.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід (абзац перший частини третьої статті 40 ЦПК України).

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або необ`єктивності судді.

У частині одинадцятій статті 40 ЦПК України зазначено, що за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Зміст заяви представника ОСОБА_3 - Головченка А. О. свідчить про незгоду з ухваленим судовим рішенням про відкриття касаційного провадження у справі, яке, на думку заявника, прийнято з порушенням процесуального права та дуже в стислий термін (ухвала Верховного Суду від 20 червня 2024 року), які самі по собі не можуть свідчити про упередженість або необ`єктивність суддів, а є реалізацією суддями своїх процесуальних повноважень, передбачених нормами ЦПК України.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

Саме по собі посилання на особисту зустріч ОСОБА_1 з ОСОБА_1 , під час якої остання повідомила заявника про те, що справа у Верховному Суді буде вирішена на її користь, не може свідчити про упередженість або необ`єктивність суддів при розгляді цієї справи, тому означені доводи заяви про відвід суд відхиляє як такі, що не ґрунтуються на фактичних обставинах та не можуть викликати сумнів в об`єктивності колегії суддів.

Враховується і те, що обґрунтованих сумнівів в неупередженості суддів не наведено, оскільки такі сумніви мають ґрунтуватися на фактичних обставинах, а не на припущеннях (рішення ЄСПЛ від 26 вересня 2019 року у справі «Іліє проти Румунії»). Таких обставин і доказів представник заявника не навів і не надав.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Головченко Артем Олександрович, про відвід колегії суддів Верховного Суду

у складі: Синельникова Є. В., Осіяна О. М., Шиповича В. В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Козаєва Наталія Михайлівна, про визнання договорів дарування недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Капалкіна Ірина Олегівна, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 травня 2024 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков