Справа № 445/2862/23
Провадження № 2/445/308/24
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

10 травня 2024 року Золочівський районний суд Львівської області в складі: головуючого судді Бакаїм М.В., секретаря судового засідання Назар С.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача - адвоката Сидор О.В. про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" про визнання недійсним рішення Центральної комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу ГРС від 15.08.2023 року,

в с т а н о в и в:

в провадженні Золочівського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" про визнання недійсним рішення Центральної комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу ГРС від 15.08.2023 року.

19.03.2024 року представник відповідача - адвокат Сидор О.В. подала клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку із відсутністю предмета спору. В обгрунтування клопотання вказала, що 14.02.2024 року комісією АТ "Львівгаз" з розгляду актів про порушення прийнято рішення про скасування складеного щодо позивача Акту про порушення № 007099 від 15.08.2023 року. Фактично суть позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз" зводиться до скасування рішення, яким задоволено Акт про порушення № 007099 від 15.08.2023 року, який сам по собі створює для позивача правові наслідки лише у разі його задоволення. Оскільки Акт про порушення № 007099 від 15.08.2023 року скасований відповідачем, тому і відсутній предмет спору.

Представник відповідача - адвокат Сидор О.В. в судове засідання не з`явилася.

Представник позивача - адвокат Маркін А.В., просив розглянути дане клопотання у відсутності позивача та її представника. Зазначив, що проти задоволення клопотання представника відповідача не заперечує, а також просив вирішити питання розподілу судових витрат.

Дослідивши матеріали справи та клопотання, суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання про закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Як вбачається із позовної заяви, ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз", у якій просила: визнати недійсним та скасувати рішення від 15.08.2023 року Центральної комісії АТ "Львівгаз" з розгляду актів про порушення споживачами вимог Кодексу ГРС про задоволення акту про порушення № 007099 від 15.08.2023 ; визнати недійсним та скасувати рішення Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз" про нарахування вартості необлікованого об`єму газу в сумі 207926,90 грн. від 15.08.2023 року, прийняте на підставі рішення про задоволення Акту про порушення № 007099 від 15.08.2023 року.

Зважаючи на такі позовні вимоги, предметом спору слід вважати донарахування позивачам вартості спожитого природного газу на суму 207926,90 грн., на підставі акту про порушення споживачем природного газу вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно витягу з протоколу № 03/02-Н від 14.02.2024 р. засідання Центральної комісії з розгляду Актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу газорозподільних систем прийнято рішення скасувати Акт про порушення № 007099 від 15.08.2023 року по споживачу ОСОБА_1 .

Вказане свідчить про те, що спір між сторонами фактично вирішено у позасудовий спосіб та донарахування, що було здійснене позивачеві, на підставі вже скасованого акту про порушення № 007099 від 15.08.2023 року, та є предметом спору, виключено відповідачем самостійно.

Зважаючи на вказане, а саме те, що спір фактично вирішений у позасудовий спосіб на стадії судового розгляду справи, донарахування вартості спожитого природного газу на суму 207926,90 грн., яке було предметом спору, - скасовано, слід вважати, що предмет спору - відсутній.

Враховуючи вказане, а саме те, що предмет спору відсутній, у суду є підстави для закриття провадження у справі, відповідно до п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Окрім того, відповідно до ч.2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч.1 , 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Крім того, при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем долучено до матеріалів справи наступні документи: додаткова угода про узгодження вартості послуг з надання правової допомоги від 27.11.2023 укладений між замовником ОСОБА_1 та адвокатом Маркін Андрій Володимирович,акт виконаних робіт про надання правової допомоги від 15.12.2023, довідка про отримання коштів від ОСОБА_1 адвокатських послуг адвокату Маркіну А.В. 15.12.2023 за вказаним вище договором в розмірі 13500 грн., а також детальний опис наданих адвокатських послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Таким чином, з урахуванням категорії та складності справи, а також з огляду на те, що відповідачем в позасудовому порядку вчинено дії спрямовані на досудове вирішення спору, стадію розгляду справи, відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, суд вважає, що обґрунтованим і справедливим буде стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн.

Керуючись ст. 137, 141, п. 2 ч.1 ст. 255, 284, 287, 288, 259, 260, 353 ЦПК України, ЗУ "Про судовий збір", суд, -

п о с т а н о в и в:

провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" про визнання недійсним рішення Центральної комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу ГРС від 15.08.2023 року - закрити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Суддя М. В.Бакаїм