Справа № 302/1852/24
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"25" грудня 2024 р. селище Міжгір`я

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Готра В. Ю., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Орган опіки та піклування Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей батьком,

у с т а н о в и в:

23 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Орган опіки та піклування Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей батьком.

Дослідивши зміст позовної заяви та доданих до неї документів, суддя зазначає таке.

Так, положеннями ч. 1 ст. 187 ЦПК України передбачено, що суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Статтями 175,177 ЦПК України визначено вимоги до змісту та форми позовної заяви, документів, що додаються до позовної заяви, обов`язок дотримання яких покладається на позивача.

Як видно з викладених у позовній заяві обставин та зазначеної вимоги, позивач просить суд установити факт самостійного виховання і утримання ним своїх неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому в якості учасників справи позивач зазначає відповідачку ОСОБА_2 та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Орган опіки та піклування Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області.

Однак ані з позовної заяви, ані з викладених вимог не вбачаються позовні вимоги до відповідачки ОСОБА_2 , спосіб (способи) захисту прав та інтересів, передбачені законом, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону й який позивач просить суд визначити у рішенні, а також не видно які саме права чи законні інтереси позивача порушуються, заперечуються чи не визнаються зі сторони відповідачки.

Відтак якщо позивач звертається до суду в поряду позовного провадження, то зі змісту позовної заяви має вбачатись предмет спору між сторонами та наявність вимог до відповідачки ОСОБА_2 , що визначено положеннями статей 174, 175 ЦПК України. Проте у позовній заяві позивач зазначає лише одну вимогу - про встановлення факту самостійного виховання та утримання ним як батьком своїх неповнолітніх дітей.

Водночас слід зазначити, що спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Отже, під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права, який є суттю суперечності, конфлікту, протиборства сторін.

Суд зауважує, що поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

З огляду на це спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають у реалізації права.

Тобто у цьому випадку йде мова не про спір між батьками, а щодо встановлення існування певних обставин, а саме факту самостійного виховання й утримання дітей батьком, які перешкоджають реалізації одним із батьків своїх прав та обов`язків, визначених СК України, а іншому з метою забезпечення повноцінного догляду та належних умов для дітей і збереження їх прав та інтересів необхідне рішення суду, що підтверджує факт самостійного виховання та утримання дітей батьком.

Приписами ч. 7 ст. 19 ЦПК України передбачено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи, або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; 2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішення спору про право.

За змістом ч. 1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

З урахуванням наведеного суддя доходить висновку, що у цій справі за позовною заявою відсутні вимоги щодо предмету спору та їх обґрунтування, а наявна лише вимога про встановлення факту, що має юридичне значення. До того ж, як слідує зі змісту позовної заяви, позивач посилається на норми статей 293, 315, 316, 318, 319 ЦПК України, що стосується саме окремого провадження, а не позовного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів із дня надходження до суду позовної заяви, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, позивачу необхідно визначитись, яку заяву він подає до суду - позовну заяву із конкретними вимогами до відповідачки чи заяву окремого провадження та надати суду відповідну редакцію позовної заяви або заяви в порядку окремого провадження разом із її копіями й усунутими недоліками, які були виявлені судом.

За таких обставин суддя уважає, що провадження у цій справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому позовну заяву слід залишити без руху з одночасним наданням позивачу строку для усунення цих недоліків.

Також необхідно зазначити, що усталена прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить із того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі і процесуальні заборони й обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Водночас Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

З огляду на наведене позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху, про що повідомити позивача і надати йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів із дня вручення ухвали.

Керуючись наведеним вище та статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Орган опіки та піклування Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей батьком - залишити без руху для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Установити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, який починає обчислюватись із дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання ухвали суду, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута йому.

Копію цієї ухвали направити позивачу ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Готра