Житомирський апеляційний суд
Справа №296/801/24 Головуючий у 1-й інст. Адамович О. Й.
Категорія 58 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Трояновської Г.С.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Житомирі цивільну справу № 296/801/24 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, зобов`язання спростування недостовірної інформації,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Касянчука Сергія Вікторовича на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 20 лютого 2024 року, постановлену під головуванням судді Адамовича О.Й. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з даним позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, а також зобов`язання спростування недостовірної інформації.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 20 лютого 2024 року на підставі частини 3 статті 185 ЦПК України позовну заяву повернуто ОСОБА_1 .

У поданій апеляційній скарзі, представник позивача адвокат Касянчук С.В. просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зазначає, що з позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено чотири позовних вимоги немайнового характеру, за які у повному обсязі сплачено судовий збір.

Вказує, що всі дописи розміщені в телеграм-каналі соціальної мережі «Telegram» об`єднані між собою однією ідеєю, підставою виникнення і основною думкою, яку автор дописів намагався донести. Всі вони являють собою недостовірну інформацію з приводу того, що депутат Оліївської сільської ради ОСОБА_1 викрав із власності Оліївської територіальної громади декілька земельних ділянок на користь своєї матері та дружини. У своїй сукупності вони становлять єдину недостовірну інформацію, яка порочить честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 . У зв`язку з цим, вважає, що і судовий збір слід сплачувати не за кожен допис окремо, а за заявлені вимоги.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 26.03.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України ( частина 1 статті 368 ЦПК України).

За правилом пункту 6 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 5 статті 268, статті 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі сторін.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом частини 5 статті 12 ЦПК України, на суд покладається обов`язок щодо сприяння всебічному і повному з`ясуванню обставин справи шляхом роз`яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов`язків, попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на розгляд своєї справи у суді, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального а бо спрощеного), окремого провадження (частина 2 статті 19 ЦПК України).

Вимоги щодо форми і змісту позовної заяви визначені у статті 175 ЦПК України.

Згідно з частинами першою-третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду в установлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою Корольовського районного суду від 02.02.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків.

Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, оскільки позивачем не в повній мірі сплачено судовий збір. Зокрема, місцевий суд мотивував це тим, що оскільки у позові заявлено фактично вісімнадцять позовних вимог немайнового характеру ОСОБА_1 необхідно додати до позовної заяви документи, що підтверджують сплату ним судового збору за чотирнадцять позовних вимог немайнового характеру.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не виконав вимоги ухвали від 02.02.2024, оскільки не сплатив у повному обсязі судовий збір.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

З матеріалів даної справи вбачається, що ухвалою Корольовського районного суду від 02 лютого 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав невідповідності позовної заяви вимогам статті 175 ЦПК України, зокрема: не сплачений судовий збір.

На виконання вимог вказаної ухвали суду представник позивача 19.02.2024 подав заяву на усунення недоліків та вказав, що загальний розмір судового збору за подання позовної заяви становить 4844,80 грн.

Порядок сплати та розмір судового збору визначений Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімум для працездатних осіб, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання до суду позовної заяви з вимогами немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 6 Закону № 3674-VI у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Станом на 01.01.2024 прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 3028 грн.

Позов поданий ОСОБА_1 має немайновий характер в якому об`єднано чотири вимоги.

Отже, за подання позову у цій справі ОСОБА_1 мав сплатити судовий збір у розмірі 4844,8 грн (1211,2*4).

Як вбачається з матеріалів справи, за подання позовної заяви у даній справі ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 1073,6 грн, що підтверджується квитанцією ID №2957-8883-8992-9857 від 24.10.2023 та на виконання вимог ухвали про усунення недоліків ще сплатив 3771,2 грн, що підтверджується квитанцією №ПН1584 від 15.01.2024 на загальну суму 4844,8 грн (а.с.1, 15).

Залишаючи позовну заяву без руху ухвалою від 02.02.2024, суд першої інстанції не визначив розміру судового збору, який підлягає попередній сплаті позивачем, в порушення вимог частини другої статті 185 ЦПК України не зазначив точної суми судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити), дійшов загалом помилкового висновку про наявність підстав для залишення позову без руху через несплату судового збору.

Згідно зі статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а висновок суду щодо повернення позовної заяви є необґрунтованим та не відповідає нормам діючого законодавства, тому відповідно до положень статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки справа передається для продовження розгляду до суду першої інстанції, відсутні підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відповідно до положень статей 141, 382 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Касянчука Сергія Вікторовича задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 20 лютого 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Судді