справа № 752/5110/24 головуючий у суді І інстанції Машкевич К.В.
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

28 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представником - адвокатом Кучерявенком Сергієм Сергійовичем на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

07 березня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Порхун Олеся Павлівна звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, у якому просила:

розірвати шлюб зареєстрований між сторонами 10 червня 2022 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №497;

після розірвання шлюбу повернути позивачці її дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 ».

Посилається на те, що 10 червня 2022 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за актовим записом №497, між сторонами був зареєстрований шлюб.

Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Вони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2024 року позов задоволено. Шлюб, зареєстрований 10 червня 2022 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за актовим записом №497, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Повернуто ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору в сумі 484,48 грн., сплаченого за подання позову відповідно до квитанції № 0667-0168-6698-1445 від 06 березня 2024 року. Стягнуто з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) - 484,48 грн. судового збору сплаченого за подання позову.

15 квітня 2024 року Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено у справі додаткове рішення. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 присвоєно ОСОБА_2 прізвище « ОСОБА_2 ».

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 квітня 2024 року виправлено описку допущену в рішенні Голосіївського районного суду м. Києва від 29 березня 2024 року. Зазначено в описовій частині рішення суду вірну дату народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 замість невірної дати ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15 квітня 2024 року Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено у справі додаткове рішення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 500,00 грн. витрат на правову допомогу.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника - адвоката Кучерявенка Сергія Сергійовича, 23 квітня 2024 року до Київського апеляційного суду подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 березня 2024 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 травня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представником - адвокатом Кучерявенком Сергієм Сергійовичем на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, однак відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

10 червня 2024 року ОСОБА_2 подала до Київського апеляційного суду заяву про відмову від позову у зв`язку з примиренням. Зазначила, що з наслідками закриття провадження по справі, передбаченими статтею 206 ЦПК України ознайомлена.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої ст. 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та заяву про відмову від позову, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно вимог ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Оскільки відмова від позову відповідає вимогам статі 206 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим прийняти відмову позивача ОСОБА_2 від позову до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, визнати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 березня 2024 року, з урахуванням ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 15 квітня 2024 року про виправлення описки, нечинним та закрити провадження у даній справі.

Крім того, у постанові від 05 липня 2023 року у справі №904/8884/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Тож, додаткові рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 квітня 2024 року також підлягають визнанню нечинними.

Керуючись ст. ст. 207, 268, 373, 374 ЦПК України, Київський апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Прийняти відмову ОСОБА_2 від позову до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 березня 2024 року, з урахуванням ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 15 квітня 2024 року про виправлення описки, визнати нечинним.

Додаткові рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 квітня 2024 року визнати нечинними.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова