Справа № 373/1373/24
Номер провадження 2/373/704/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Опанасюка І.О.,

при секретарі Бутович Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб, цивільну справу № 373/1373/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Зміст позову.

ОСОБА_1 звернулася до суду з названим позовом та просить: стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Рух справи в суді.

В силу ст.274 ЦПК України, справи про стягнення аліментів можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

17 червня 2024 року було відкрито провадження по даній справі і призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін на 01 липня 2024 року.

В судове засідання ОСОБА_1 подала письмову заяву в якій підтримала позовні вимоги. Просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також подав заяву в якій визнав позовні вимоги. Просив судове засідання провести за його відсутності.

Суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Позивачем надані письмові докази, які досліджені в судовому засіданні, та з яких убачається наступне.

Як встановлено під час судового розгляду, рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2023 року було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Батьками ОСОБА_3 , є сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Позивач проживає разом із сином у батьківській квартирі АДРЕСА_1 . Самостійно веде господарство та піклується про сина.

З моменту розірвання шлюбу відповідач грошей на утримання спільної дитини не виплачував. Угоди про добровільну виплату аліментів між сторонами не досягнуто.

У зв`язку з підвищенням цін на продукти, одяг та ліки, шкільні товари, тих доходів, які отримує позивач, не вистачає, щоб у повному обсязі задовольнити всі потреби сина.

Норми права, що підлягають застосуванню.

Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та приписи ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України зобов`язують суд при вирішенні будь - яких питань щодо дітей виходити із якнайкращого забезпечення їх інтересів.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

В даному випадку норми закону передбачають обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначаючи вказаний розмір аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачом аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

У постанові Об`єднаної палати КЦС ВС від 05.09. 2019 у справі № 760/4569/18-ц Верховний Суд зазначив, що положення ст. 81 та ч. 3 ст. 181 СК України вказують на необхідність визначення розміру аліментів від частки доходу платника, а не його заробітку

Також суд враховує, що при стягненні з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде цілком узгоджуватися із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Право відповідача на визнання позовних вимог закріплене у ст. 206 ЦПК України.

Висновки суду.

Суд з урахуванням змісту позовних вимог, наданих доказів та позиції відповідача щодо визнання позову, приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання сина, а тому вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу звернення із позовом до суду 14 червня 2024 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вирішення питання судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави у розмірі 1073 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180-182, 191 СК України, керуючись ст. ст. 12, 141, 274-279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 червня 2024 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривень 60 копійок.

В частині стягнення аліментів в розмірі платежу за один місяць рішення підлягає негайному виконанню.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , останнє відоме місце реєстрації по АДРЕСА_2 , останнє відоме місце проживання по АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Рішення суду не проголошувалось в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Суддя І.О. Опанасюк