ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/172/24
"09" травня 2024 р. селище Петриківка
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Говорухи В.О., за участю секретаря судового засідання Єрмолаєвої О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Державний нотаріус Могильна Людмила Григорівна, про визнання права власності на спадкове майно, за участі позивача ОСОБА_1 , -
05.02.2024 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернувся представник позивача ОСОБА_1 адвокат Щербина М.В. з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Державний нотаріус Могильна Людмила Григорівна, про визнання права власності на спадкове майно, в якій позивач та її представник просять суд:
1) Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
2) Визнати право власності на 1/1 частину спадкового майна померлого ОСОБА_3 , за його дружиною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до складу якого входить:
- Квартира, яка знаходиться за адресою, АДРЕСА_1 (сорок дев`ять), загальною площею 29,9 кв.м, житлова площа 14,9 кв.м., кількість кімнат 1(одна), поверх 2(другий), вартістю 106 845.00 (сто шість тисяч вісімсот сорок п`ять) гривень 00 копійок ;
В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік - ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить:
- Квартира, яка знаходиться за адресою, АДРЕСА_1 (сорок дев`ять), загальною площею 29,9 кв.м, житлова площа 14,9 кв.м., кількість кімнат 1(одна), поверх 2(другий), вартістю 106 845.00 (сто шість тисяч вісімсот сорок п`ять) гривень 00 копійок ;
Після смерті чоловіка ОСОБА_1 звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про відкриття спадкової справи та в подальшому для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак отримала від державного нотаріуса лист, в якому було зазначено, що син померлого та її син ОСОБА_2 є спадкоємцем 1/4 частини спадкового майна, так як він постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не надав відмову від спадкового майна. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою: АДРЕСА_2 проживають: позивач та інші спадкоємці, які подали заяву про відмову від своєї частки на користь позивача ОСОБА_1 . Відповідач також був зареєстрований за місцем відкриття спадщини, однак починаючи із 2004 року не проживає за адресою реєстрації .
Встановлення факту неприйняття спадщини їй необхідне для спадкування майна після смерті чоловіка.
12.02.2024 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у вказаній справі, визначено справу розглядати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 07.03.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився. Про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом надсилання судової повістки та розміщенням оголошення про виклик на сайті «Судова влада України». Відзив та будь-які інші клопотання на адресу суду не надано.
Представник третьої особи Петриківської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника.
Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд виходить з такого.
Судом встановлено, що згідно наявного в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого Царичанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11.02.2023, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що складено відповідний актовий запис № 128. (а.с.10)
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить:
1) квартира, яка знаходиться за адресою, АДРЕСА_1 (сорок дев`ять), загальною площею 29,9 кв.м, житлова площа 14,9 кв.м., кількість кімнат 1(одна), поверх 2 (другий). Право власності спадкодавця ОСОБА_3 на вказану квартиру підтверджується договором купівлі-продажу від 21.03.2019, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Моісєєнком Д.О., зареєстрованим в реєстрі за № 339. Згідно з копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер: 160555198 від 21.03.2019 за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . ТОВ «Оцінка майна України» відповідно до договору № 2312118 надано висновок про вартість об`єкта оцінки, відповідно до якого ринкова вартість квартири складає 106 845 грн. 00 коп. (а.с. 13-19);
З матеріалів спадкової справи № 106/2023 заведеної після смерті ОСОБА_3 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті останнього звернулась ОСОБА_1 . Інші спадкоємці: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали відповідні заяви про відмову від своєї частки у спадщині на користь ОСОБА_1 (а.с. 50-52).
Відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ( ОСОБА_6 ), 09.06.1979 зареєстрували шлюб, про що Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області складено актовий запис № 574 (а.с. 57).
Листом завідувача державної нотаріальної контори Людмили Могильної від 16.10.2023 за вих. № 1046/02-14 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Причиною відмови стало те, що відповідно до довідки № 374 від 15.05.2023 року, виданої Петриківською селищною радою Дніпровського району Дніпропетровської області, крім позивача, зареєстрованим на день смерті з померлим був син померлого ОСОБА_2 , який не заявив про відмову від спадщини протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця. (а.с. 75).
Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою: АДРЕСА_2 проживають:
1) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружина померлого;
2) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , донька померлого;
3) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син померлого;
4) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , онук померлого;
5) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , син померлого (а.с. 11).
При цьому згідно Акту обстеження проживання від 18.10.2023, складеного депутатом ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , крім позивача, фактично проживають: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . (а.с. 12).
Допитані в судовому засіданні в якості свідків: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , кожен окремо підтвердили факт того, що відповідач ОСОБА_2 з 2004 року не проживає за адресою: АДРЕСА_2 . З вказаного періоду часу він проживає на території тимчасово окупованої території України - Автономній Республіці Крим та через військову агресію російської федерації не має змоги прибути до нотаріуса для складення заяви відносно спадщини після померлого батька. Від відповідача особисто, з яким вони спілкуються через мережу інтернет, їм стало відомо про те, що він бажає відмовитися від своєї частини спадщини на користь матері.
Позивачем в судовому засіданні подано до суду заяву відповідача ОСОБА_2 , направлену їй останнім на додаток «Viber», відповідно до якої відповідач відмовляється на користь позивача від частини спадку після померлого батька ОСОБА_3 .
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).
У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).
Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Встановлений частиною першою статті 1270 ЦК України шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини або відмову від її прийняття відповідач ОСОБА_2 не звертався. Спадкову справу після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 заведено на підставі заяви про прийняття спадщини позивачки ОСОБА_1 .
При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.
Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.
Так, частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.
За змістом пунктів 3.21 та 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.
За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, як встановлено судом місцем проживання спадкодавця до його смерті є АДРЕСА_2 про що вказують відомості наведеної спадкової справи.
Оскільки, відповідач ОСОБА_2 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 був зареєстрований, проте не проживав з 2004 року, а сама по собі реєстрація місця проживання не може вважатися саме місцем проживання та свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини, тому ОСОБА_2 як спадкоємець не прийняв своєчасно спадщину, що відкрилася після смерті батька, а отже, не набув права на спадкове майно.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Тобто, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
При цьому, оскільки заявлена фактична обставина щодо визнання відповідача ОСОБА_2 , таким, що не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є обставиною, якою обґрунтовано основні вимоги про визнання за позивачем права на все спадкове майно в цілому, тому така вимога не є окремим способом захисту оспорених (порушених) прав позивача та не підлягає окремому викладенню в резолютивній частині рішення.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Оскільки ОСОБА_2 не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, тому підстав для визнання за ним права власності на частину спадкового майна в порядку спадкування за законом після смерті батька немає.
На підставі викладеного та враховуючи те, що ОСОБА_2 не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, а позивачеві відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом і вона бажає її прийняти, тому суд вважає за можливе визнати право власності на 1/1 частину спадкового майна померлого ОСОБА_3 , за його дружиною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).
Керуючись, ст.ст. 15, 16, 1268-1270, 1297 ЦК України, ст.ст. 4,5,13,76-83,141,265 ЦПК України, суд-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Державний нотаріус Могильна Людмила Григорівна, про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/1 частину (одну цілу частину) на:
- Квартиру, яка знаходиться за адресою, АДРЕСА_1 (сорок дев`ять), загальною площею 29,9 кв.м, житлова площа 14,9 кв.м., кількість кімнат 1 (одна), поверх 2 (другий);
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. О. Говоруха