Справа № 161/2431/24
Провадження № 2/161/1637/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Коржик Н.В.

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1

відповідачки - ОСОБА_2

представника третьої особи - Христин Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Торчинська селищна рада, як орган опіки на піклування, про поновлення батьківських прав

В С Т А Н О В И В:

06.02.2024 року позивач ОСОБА_4 , через свого представника, звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначив, що у нього та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоє спільні донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.01.2018 року його було позбавлено батьківських прав відносно обох дітей та з того часу опіку за ними здійснювала його мати - ОСОБА_2 . На даний час він переусвідомив важливість своєї участі у вихованні, матеріальному забезпеченні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щиро розкаюється у своїй поведінці в минулому і чітко усвідомлює, що він готовий в належний спосіб виконувати свої батьківські обов`язки. Протягом тривалого проміжку часу до цього він проживає разом зі своїми дітьми та приймає активну участь у їх житті, у тому числі й у фінансовому плані. З 11.10.2023 року він перебуває на військовій службі, однак постійно підтримує зв`язок із сином та донькою, цікавиться їх успіхами та станом здоров`я. Натомість, діти проявляють свою прихильність по відношенню до нього. Поряд з цим, відповідач ОСОБА_2 є літньою особою, з моменту її призначення опікуном ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у неї значно погіршився стан здоров`я, через що їй стало на багато важче виховувати та піклуватися про дітей. Враховуючи наведене, просить суд поновити його батьківські права щодо неповнолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

27.02.2024 року відповідачкою ОСОБА_2 було подано до суду заяву про визнання позову; обставини, наведені у позовній заяві, нею визнаються в повній мірі (а.с. 49).

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Пояснення надала аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково зазначила, що її довіритель змінив свою поведінку по відношенню до дітей близько 3-4 років тому та з того часу почав налагоджувати з ними зв`язок. На даний час позивач належним чином виконує свої батьківські обов`язки.

Відповідачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, які викладені у позовній заяві, щодо задоволення позову не заперечує. Також суду пояснила, що позивач у справі є її сином. Причиною звернення до суду про позбавлення останнього батьківських право стало те, що ОСОБА_10 зловживав спиртними напоями та фактично самоусунувся від виховання та утримання дітей. Однак, з 2020 року її син перестав зловживати спиртним. Неповнолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 постійно перебували на її утримання, позивач аліменти не сплачував. На даний час ОСОБА_4 надає матеріальну допомогу на утримання дітей.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечувала, суду пояснила, що у січні 2024 року органом опіки на піклування було проведено обстеження умов проживання дітей за наслідками якого складено висновок про доцільність поновлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо його дітей. Під час оформлення вказаних документів було з`ясовано думку неповнолітніх, однак бесіда із самим позивачем не проводилася.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження та неповнолітніх дітей, стосовно яких вирішується питання про поновлення батьківських прав, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є батьком неповнолітніх ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчать відповідні свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с. 9, 10).

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , матір неповнолітніх ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 11).

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.01.2018 року в цивільній справі № 161/18203/17 за позовом ОСОБА_2 , яка є відповідачем у даній справі, її сина ОСОБА_4 було позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дане судове рішення набрало законної сили 26.02.2018 року, позивачем (у даній справі) не оскаржувалося, а тому має преюдиційне значення при розгляді даного спору (а.с. 12-13).

Вищевказаним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_4 злісно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітніх доньки та сина, в школі дітей не відвідує і участі у вихованні не бере. Невиконання останнім своїх батьківських обов`язків підтверджувалося характеристикою Веселівської сільської ради з якої слідує, що ОСОБА_4 батьківські обов`язки не виконує, зловживає спиртними напоями, дебоширить.

27.09.2017 року приватним нотаріусом Луцького міського округу Огей Н.М. посвідчена заява ОСОБА_4 в якій він підтвердив факт ухилення ним від виховання дитини та не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Із письмового висновку служби у справах дітей Луцької районної державної адміністрації Волинської області від 03.11.2017 року, слідує, що позбавлення батьківських прав відповідача щодо його неповнолітніх дітей є доцільним та відповідає їх інтересам. З врахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що відповідач свідомо не виконує своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітніх сина та доньки, а тому позбавлення його батьківських прав є підставним.

У даному позові позивач ОСОБА_4 ставить питання про поновлення його батьківських прав відносно неповнолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обгрунтовуючи це тим, що на даний час він критично ставиться до своєї поведінки, налагодив зв`язок зі своїми дітьми, які, у свою чергу, виявляють прихильність до нього.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які є предметом даного спору, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Як передбачено ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Частиною 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У частинах 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v.UKRAINE, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16.07.2015 року).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07.12.2006 року).

Статтею 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Згідно ч. 4 ст. 169 СК України, суд перевіряє наскільки змінилась поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Отже, правовий аналіз норми ч. 4 ст. 169 СК України свідчить, що мати, батько, які позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо зміниться поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Тому суд має перевірити, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Такі обставини потрібно встановлювати через призму якнайкращих інтересів дитини та пріоритету збереження сімейних зв`язків, які можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, зокрема у разі, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08.06.2022 року у справі № 755/15903/20, провадження № 61-19707св21.

Згідно п. 19 Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, особам, позбавленим батьківських прав, статтею 169 СК України надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення.

Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав.

При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити.

Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття або була усиновлена й усиновлення не скасоване чи не визнане недійсним.

У разі відмови в задоволенні позову про поновлення батьківських прав повторно звернутися до суду з таким позовом можна лише через один рік із часу набрання відповідним рішенням суду законної сили.

При розгляді справ про поновлення батьківських прав судом враховується наступне:

-чи сплачувались аліменти на утримання дитини особою, яка звертається з позовом про поновлення батьківських прав, оскільки у разі позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ст. 166 СК України);

-чи зверталася особа із позовом про надання права побачення з дитиною, тобто чи були зацікавлені мати/батько у спілкуванні з дитиною (таке право на звернення до суду передбачено ст. 168 СК України);

-чи позбулася особа алкогольної чи наркотичної залежності, якщо такі проблеми були, та чи пройшла вона відповідну реабілітацію і лікування;

-чи притягалася особа до адміністративної чи кримінальної відповідальності;

-чи має особа відповідне житло, чи працевлаштована вона та чи має постійні доходи;

-як особу характеризують з місця її роботи та проживання;

-чи відновилося спілкування з дитиною та у якій формі (доказами можуть бути спільні фотографії з дитиною, скрін-шоти переписок у вайбері та інше);

-чи ставиться позивач критично до своєї поведінки в минулому та чи його зміни не носять короткостроковий характер;

-інші обставини, що засвідчують виправлення поведінки позивача та інші умови, за яких було позбавлено батьківських прав.

Як було встановлено судом, рішення суду про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей набрало законної сили 26.02.2018 року.

Вказаним рішенням було встановлено, що з боку ОСОБА_4 мало місце злісне ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своїх доньки та сина, яке носило систематичний та триваючий характер.

Як вбачається із довідки військової частини НОМЕР_4 № 2664А від 27.11.2023 року, ОСОБА_4 починаючи з 11.10.2023 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_4 (а.с. 20).

У судовому засіданні було встановлено, що проходження позивачем військової служби відбулося внаслідок його мобілізації до лав Збройних Сил України.

На підставі поданої ОСОБА_4 заяви від 26.12.2023 року, комісією служби у справах дітей Торчинської селищної ради було здійснено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживають і мають постійне місце реєстрації ОСОБА_2 (відповідачка), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено відповідний акт. Для дітей створені належні умови для проживання, а їх вихованням займається їх баба - ОСОБА_2 (а.с. 15).

Вищевказаний акт не містить жодних відомостей про будь-яку участь позивача у вихованні та утриманні неповнолітніх дітей.

25.01.2024 року Торчинською селищною радою було прийнято рішення «Про затвердження висновку про доцільність поновлення батьківських прав ОСОБА_4 » № 7 від 25.01.2024 року (а.с. 25).

Зі змісту вищевказаного висновку слідує, що ОСОБА_4 перебуває на військовій службі з 11.10.2023 року по даний час. За час проходження служби останній зарекомендував себе з позитивної сторони, працює над підвищенням свого професійного рівня, функціональні обов`язки виконує в повному обсязі, поставлені завдання виконує своєчасно, на зауваження реагує спокійно. За місцем проживання характеризується позитивно, він є спокійним, врівноваженим, має активну життєву позицію, скарги на нього відсутні. З листопада 2023 року отримує заробітну плату. До кримінальної відповідальності не притягувався, у розшуку не перебуває, за наданням психіатричної чи наркологічної медичної допомоги не звертався. Вихованням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 займається їх баба - ОСОБА_2 , умови проживання дітей, їх виховання та розвитку задовільні, останні забезпечені усім необхідним. Неповнолітні письмово висловили свою думку в присутності працівника служби у справах дітей, якою не заперечують щодо поновлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо них. На думку Торчинської селищної ради поновлення позивачу батьківських прав стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є доцільним та відповідає їх інтересам (а.с. 26).

Частинами 5, 6 ст. 19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

У даному конкретному випадку суд не приймає до уваги висновок про доцільність поновлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно неповнолітніх дітей висновку про доцільність поновлення батьківських прав ОСОБА_4 , затвердженим рішенням Торчинської селищної ради № 7 від 25.01.2024 року (далі - Висновок), з огляду на таке.

Так, вищевказаний висновок взагалі не містить жодних відомостей про зміну поведінки ОСОБА_4 , як особи, позбавленої батьківських прав, та зміну обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, а також відомостей про його будь-якого виду участь в житті своїх дітей. Висновок не містить жодних відомостей про участь позивача у вихованні та утриманні дітей, також з його змісту слідує, що створенням належних умов для проживання дітей займається відповідачка.

В судовому засіданні представник третьої особи суду пояснила, що ОСОБА_13 на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Торчинської селищної ради присутній не був, його пояснення не заслуховувалися, висновок Органом опіки та піклування зроблений зі слів матері позивача - відповідачки ОСОБА_2 та зі слів дітей.

Крім того, в ході розгляду справи допитані в присутності педагога (вчителя німецької мови у ОСОБА_9 ) Климюка О.Л. неповнолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надали загальні, не конкретні пояснення щодо участі позивача у їхньому житті, із їх пояснень не можливо встановити про зміну поведінки їх батька та усунення останнім обставин, що були підставою для його позбавлення батьківських прав.

Долучені до висновку заяви-згоди неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суд до уваги не приймає, оскільки думки дітей можуть бути спотворені, мати ознаки навіювання їх бабою - відповідачкою ОСОБА_2 , яка є матір`ю позивача, з якою вони проживають, внаслідок чого такі не можуть прийматися судом як об`єктивні та достовірні.

У вказаному Висновку не наведено жодних відомостей щодо з`ясування службою у справах дітей питання, в який спосіб ОСОБА_4 приймає участь у житті своїх дітей, щодо надання ним матеріальної допомоги, та як слідує з його змісту, вихованням неповнолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 займається їх баба - ОСОБА_2 , яка забезпечує належні умови проживання дітей, їх розвитку та утримання.

Відтак, висновок про доцільність поновлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно неповнолітніх дітей висновку про доцільність поновлення батьківських прав ОСОБА_4 , затвердженим рішенням Торчинської селищної ради № 7 від 25.01.2024 року, є поверхневим та однобічним, не достатньо обґрунтованим у призмі з`ясування якнайкращих інтересів дитини.

Вказаний висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду, який оцінює всі надані докази в сукупності.

Матеріали справи не містять жодних доказів, які б спростовували вищевказані обставини. Долучені до позовної письмові докази стосуються особи ОСОБА_4 , який на момент їх оформлення (видачі) характеризується з позовної сторони. Проте докази, які вказують бодай на намагання позивача в належний спосіб виконувати свої обов`язки по відношенню до дітей в матеріалах справи відсутні.

Долучені до матеріалів справи характеристики навчальних закладів, у яких навчаються ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не містять жодних відомостей, які стосуються позивача ОСОБА_4 та свідчать про його участь в житті дітей (а.с. 23, 24).

Натомість, зміст вищевказаних характеристик вказує на ту обставину, що саме відповідачка ОСОБА_2 , яка є опікуном неповнолітніх, займається вихованням обох дітей.

Згідно довідки про доходи позивача № 321, виданої 04.12.2023 року військовою частиною НОМЕР_4 , останній почав отримувати доходи із листопада 2023 року (а.с. 21).

Матеріали справи не містять як доказів того, що ОСОБА_4 до листопада 2023 року будь-який проміжок часу отримував будь-якого роду доходи та матеріально забезпечував своїх доньку та сина, так і доказів того, що фінансова допомога позивачем надавалася до моменту звернення до суду з даним позовом.

Під час розгляду даного спору, ОСОБА_2 пояснювала, що матеріальним забезпеченням дітей займається саме вона, аліменти позивачем на утримання дітей не сплачуються. Дане твердження ані позивачем, ані його представником належними та допустимими доказами не спростоване.

Відтак, всупереч вимогам ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, стороною позивача в ході розгляду справи не було надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, що з моменту виникнення обставин, які стали наслідком винесення заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.01.2018 року в цивільній справі № 161/18203/17 про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та станом на листопад 2023 року позивач хоча б у будь-який спосіб піклувався про фізичний і духовний розвиток своїх доньки та сина, цікавився їх станом здоров`ям, брав участь у їх вихованні та допомагав їм матеріально.

Короткостроковий прояв уваги та батьківської турботи особою, яку позбавлено батьківських прав, не дає жодних правових підстав для її поновлення у таких правах.

Також суд звертає увагу на ту обставину, що усі долучені до матеріалів докази та, власне, обстеження умов проживання та складення Висновку відбулося після мобілізації позивача (11.10.2023 року) до лав Збройних Сил України, а звернення до суду з даним позов - 06.02.2024 року.

Дані обставини, на переконання суду, свідчать про намагання позивача здобути статус, передбачений ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації.

Вищевказаною обставиною спричинено визнання відповідачкою заявлених позовних вимог, оскільки остання є матір`ю ОСОБА_4 , яка беззаперечно зацікавлена у використані своїм сином можливості отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, а тому таке визнання позову, з огляду на положення ч. 5 ст. 206 ЦПК України, судом не приймається, оскільки воно не відповідає якнайкращим інтересам дітей.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо неповнолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому у задоволенні його позову слід відмовити повністю.

На підставі положень ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі суд залишає за позивачем.

На підставі ст. ст. 19, 169, 171 СК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 27, 77-81, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Торчинська селищна рада, як орган опіки на піклування, про поновлення батьківських прав - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками її розгляду.

Позивач: ОСОБА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Третя особа: Торчинська селищна рада, адреса місцезнаходження: Волинська обл., Луцький р-н, смт. Торчин, вул. Незалежності, 82, .

Повний текст рішення складений 28 червня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська