УХВАЛА

11 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 199/7445/23

провадження № 61-4754ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року в справі за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У вересні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за невиконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2016 року у розмірі 491 818, 11 грн, що складається з втрат від інфляції у розмірі 408 672, 20 грн та 3 % річних у розмірі 83 145,91 грн, та заборгованість за невиконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2021 року за період з 27 серпня 2021 року по 01 вересня 2023 року у розмірі 24 018, 50 грн, що складається звтрат від інфляції у розмірі 20 428,19 грн та 3 % річних у розмірі 3 590, 31 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2023 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за втрати від інфляції у період з 10 вересня 2020 року по 22 серпня 2023 року у розмірі 438 202, 43 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за 3 % річних у період з 10 вересня 2020 року по 22 серпня 2023 року у розмірі 80 595, 66 грн.

Вирішено питання стосовно розподілу судових витрат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

28 березня 2024 рокуОСОБА_1 засобами поштового зв'язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року у вказаній справі.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028, 00 грн.

Ціна позову в цій справі становить 515 836, 61 грн, що станом на 01 січня 2024 року не перевищує двохсот п'ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028, 00 грн * 250 = 757 000, 00 грн).

Заявник вказує, що касаційна скарга подається з підстави, передбаченої підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки справа має для нього виняткове значення.

Посилання ОСОБА_1 на підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не заслуговує на увагу, оскільки сама лише вказівка на відповідне положення процесуального законодавства не обґрунтовує належним чином потребу в касаційному перегляді судових рішень. Заявник не наводить мотивування того, в чому саме полягає виняткове значення для нього цієї справи.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено в справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і вони не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко