ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8954/24 Справа № 183/2003/24 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Новікової Г.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2024 року в цивільній справі номер 183/2003/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07 липня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит №101067416, за яким відповідачу на підставі платіжного доручення були перераховані кредитні кошти в сумі 6000,00 гривень, а він в свою чергу, зобов`язався у 15 денний строк повернути зазначену суму й сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

Пункт 7.1. кредитного договору №101067416 від 07 липня 2021 року визначає, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії, визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підтвердженням добровільного укладення відповідачем даного договору є анкета-заява на кредит №101067416 позичальника від 07 липня 2021 року, що заповнена відповідачем.

ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 23326,05 грн, яка складається з: 5415,00 грн тіло кредиту; 17311,05 грн відсотки за користування кредитом; 600,00 грн комісійна винагорода.

13.10.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладений договір відступлення прав вимоги №10Т. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором №101067416 від 07 липня 2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем.

Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №101067416 від 07.07.2021 року у розмірі 23326,05 гривень та судові витрати.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2024 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» у задоволенні позову до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості - відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2024 року у справі №183/2003/24 і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, вирішити питання розподілу судових витрат апелянта.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та незаконним, ухвалене з порушенням норм процесуального права та в результаті неправильного застосування норм матеріального права.

Реєстр прав вимог до договору факторингу №10Т від 13.10.2021 року становить невід`ємну частину договору факторингу №10Т від 13.10.2021 року та складають єдиний договір згідно п. 8.6. договору факторингу. Реєстр боржників до договору факторингу №10Т від 13.10.2021 року містить дані по великій кількості боржників (до 2000 боржників), інформація щодо яких не може бути розголошена, у відповідності до Закону України «Про захист персональних даних», у зв`язку із чим надання позивачем до суду Реєстру боржників є неможливим.

Відповідно до п. 4.2 розділу 4 кредитного договору сторони погодили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України.

Тому посилання суду першої інстанції на п. 1.5. щодо загальної вартості кредиту є такими, що суперечать дійсним обставинам справи, у зв`язку із тим, що відповідачем порушено п. 1.5. кредитного договору, не виконано у встановлений строк умови договору, а також здійснювалась пролонгація виконання умов кредитування, у зв`язку із чим сума до погашення відмінна від зазначеної у п. 1.5. кредитного договору.

Щодо виписки про рух коштів апелянт зазначає, що не має відповідних повноважень на отримання виписки про рух коштів по картковому рахунку, так як не є банківською установою та не є емітентом картки, на яку перераховані кредитні кошти. ТОВ «МІЛОАН» є фінансовою установою, яка перераховує кошти на зазначений відповідачем картковий рахунок, а отже позивач надав усі наявні та достовірні докази перерахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача. Наданий позивачем розрахунок заборгованості нарівні з іншими доказами у своїй сукупності підтверджує отримання кредитних коштів та невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Позивач вважає за необхідне додати до апеляційної скарги відомість про щоденні нарахування, яку отримано від ТОВ «МІЛОАН», для підтвердження достовірності наданого з позовом розрахунку заборгованості, який складено у відповідності до умов кредитного договору.

позивач надав усі наявні докази у справі на підтвердження своїх позовних вимог.

Щодо орієнтовного розрахунку судових витрат ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зазначило, що судові витрати апелянта складаються зі сплаченого ним судового збору у розмірі 2906,88 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Від інших учасників справи відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 07.07.2021 року ОСОБА_1 підписано анкету-заяву на кредит №101067416 (а.с. 28-29).

07.07.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №101067416, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 6000,00 грн, строком на 15 днів з 07 липня 2021 року; термін (дата) повернення кредиту і слати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 22 липня 2021 року; комісія за надання кредиту становить 600,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом 900,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; тип процентної ставки за цим договором фіксована (а.с. 30-37).

07.07.2021 року ОСОБА_1 підписано електронним підписом (одноразовим ідентифікатором) паспорт споживчого кредиту №101067416 (а.с. 39).

З платіжного доручення №29612760 від 07.07.2021 року вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Мілоан» здійснило переказ коштів на рахунок ОСОБА_1 на суму 6000,00 грн (а.с. 48).

13 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №10Т, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» зобов`язалося їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором (а.с. 10-13).

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №10Т від 13 жовтня 2021 року до позивача перейшло право вимоги за договором про споживчий кредит №101067416 від 07.07.2021 року, укладеним з ОСОБА_1 на загальну суму 23326,05 грн (а.с. 63).

До матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості за договором №101067416 від 07.07.2021 року, з якого вбачається, що за період з 13.10.2021 року по 22.12.2023 року загальна сума заборгованості становить 23326,05 грн, яка складається з: 5415,00 грн тіло кредиту;17311,05 грн відсотки за користування кредитом; 600,00 грн комісійна винагорода (а.с. 60).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Апеляційний суд не може погодитись з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Положеннями ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується, що договір, укладений між позивачем та -------

відповідачем (позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту) підписаний електронним підписом, відтвореним шляхом використання позичальником одноразових ідентифікаторів і які були надіслані на номер телефону відповідача відповідно до положень укладених договорів. Дані обставини відповідачем не заперечуються.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 Цивільного кодексу України).

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись у встановлений строк.

У частині першій статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 214 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, в якій, зокрема, зазначено, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавцю встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21).

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 07.07.2021 року ОСОБА_1 підписано анкету-заяву на кредит №101067416.

07.07.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №101067416, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 6000,00 грн, строком на 15 днів з 07 липня 2021 року; термін (дата) повернення кредиту і слати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 22 липня 2021 року; комісія за надання кредиту становить 600,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом 900,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; тип процентної ставки за цим договором фіксована.

У пункті 6.1 вищевказаного договору про споживчий кредит сторонами цього договору було обумовлено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Відповідно до п. 6.2 даного договору про споживчий кредит, розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника.

В пункті 6.3 цього договору також закріплено, що приймаючи пропозицію Товариства про укладення цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та підтверджує, зокрема, що він ознайомлений і погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору.

13 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №10Т, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» зобов`язалося їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначених договором.

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №10Т від 13 жовтня 2021 року до позивача перейшло право вимоги за договором про споживчий кредит №101067416 від 07.07.2021 року, укладеним з ОСОБА_1 , на загальну суму 23326,05 грн.

До матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості за договором №101067416 від 07.07.2021 року, з якого вбачається, що за період з 13.10.2021 року по 22.12.2023 року загальна сума заборгованості становить 23326,05 грн, яка складається з: 5415,00 грн тіло кредиту; 17311,05 грн відсотки за користування кредитом; 600,00 грн комісійна винагорода.

Положеннями пункту 2.3.1.2. зокрема, передбачено пролонгацію на стандартних (базових) умовах, а саме, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах. Проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6. договору.

Відповідно до п. 1.6 кредитного договору №427731 стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом..

Відповідно до п. 1.5.1. договору про споживчий кредит №101067416 від 07.07.2021 року комісія за надання кредиту: 600,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Тобто, сторони погодили порядок нарахування комісії за надання кредиту, вказаний пункт договору не оспорений відповідачем та не визнаний судом недійсним.

З наведеного вбачається, що підписанням договору про споживчий кредит №101067416 сторони досягли згоди щодо усіх його істотних умов.

Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед позивачем, не довів відсутність заборгованості.

Таким чином, враховуючи викладене, позовні ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №101067416 від 07 липня 2021 року у розмірі 23326,05 грн є обґрунтованими.

Наведені в апеляційній скарзі доводи заслуговують на увагу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, не виконав вимоги ст. 263 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості.

Відтак, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням судового рішення про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за подання позовної заяви ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» сплачено судовий збір у розмірі 2422,42 грн (а.с. 1), позовні вимоги підлягають задоволенню, тому понесені судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 в повному обсязі

Крім того, відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що апеляційна скарга ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» підлягає задоволенню, за подання апеляційної скарги ним сплачено судовий збір в розмір 2906,88 грн (а.с. 94), тому з відповідача ОСОБА_1 користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги.

Щодо заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до п. 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції надано:

Договір №42649746 про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року, укладений між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», відповідно до п. 4.4. якого вартість юридичної допомоги встановлюється в акті про надання правової допомоги (а.с. 41-45);

акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом, відповідно до якого адвокатом надано послуги: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій щодо захисту інтересів (консультацій) ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» - 1,5 години загальною вартістю 2250,00 грн; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості 3 години загальною вартістю 3000,00 грн; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) 1 година загальною вартістю 750,00 грн (а.с. 47).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат апеляційний суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою п`ятою та дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.

Відтак, апеляційний суд вважає, що вимоги заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції підлягають частковому задоволенню, оскільки послуга з формування додатків до позовної заяви по суті входить до складу послуги зі складання позовної заяви. Тому є обґрунтованим розмір професійної правничої допомоги в сумі 5250,00 грн.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції надано:

Розрахунок судових витрат, відповідно до якого адвокатом надано наступні послуги: аналіз чинного законодавства та судової практики на предмет виявлення змін і доповнень, аналіз наявних кредитних та платіжних документів 1 година загальною вартістю 750,00 грн; правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів TOB «ДІДЖИ ФІНАНС» - 1,5 години загальною вартістю 2250,00 грн; складання апеляційної скарги 3 години загальною вартістю 3000,00 грн. (а.с. 97).

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що вимоги заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції підлягають також частковому задоволенню, оскільки послуги з аналізу наявних кредитних та платіжних документів та правового аналізу обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів TOB «ДІДЖИ ФІНАНС» вже здійснювались адвокатом при складенні позовної заяви, отже є обґрунтованими у розмірі 3000,00 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2024 року скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», , заборгованість за договором про споживчий кредит №101067416 від 07 липня 2021 року у розмірі 23326,05 грн (двадцять три тисячі триста двадцять шість гривень 05 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», , судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2422,42 грн та апеляційної скарги в розмірі 2906,88 грн, а всього 5329,30 грн.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» про стягнення з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», , судові витрати на професійну правничу допомогу понесені позивачем під час розгляду справи у суді першої інстанції у розмірі 5250,00 грн та під час розгляду справи у апеляційної інстанції у розмірі 3000,00 грн, а всього 8250,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: