ПОСТАНОВА

Іменем України

03 червня 2024 року м. Кропивницький

справа № 395/230/24

провадження № 22-ц/4809/790/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, доповідач), Мурашка С. І., Письменного О. А.,

за участю секретаря судового засідання Савченко Н. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Новомиргородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник - адвокат Гахов Сергій Вікторович на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області (суддя Орендовський В. А.) від 15.02.2024,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог

13.02.2024 ОСОБА_1 , від імені якої діє представник - адвокат Гахов Сергій Вікторович, звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою та просила встановити факт, що має юридичне значення для проведення державної реєстрації народження дитини у відповідних органах реєстрації актів цивільного стану України, а саме, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Керч Автономної Республіки Крим с. Севастополь, Україна народилася дитина - ОСОБА_2 , матір`ю якої є громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а батьком - громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Прохання заявниці обґрунтоване тим, що вона є громадянкою України й з 2007 року проживає на території Автономної Республіки Крим.

З 2014 року вона проживає разом з ОСОБА_3 , також громадянином України.

Після початку тимчасової окупації АР Крим вони мали намір виїхати на контрольовану державою Україною територію, але не змогли це здійснити.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Севастополь Автономної Республіки Крим у них з ОСОБА_3 народилася дочка - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим 27.02.2018 відділом запису актів цивільного стану Нахімовського району міста Севастополя Управління РАЦС міста Севастополя, актовий запис № 153.

Проте, на підставі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» видані на тимчасово окупованій території документи є недійсними і не створюють правових наслідків, а тому не дають можливості заявникам здійснити в адміністративному порядку державну реєстрацію народження дитини згідно із законодавством України.

Встановлення факту народження дитини та її походження в ситуації, що склалася, можливе лише у судовому порядку та необхідне батькам для отримання свідоцтва про народження дитини згідно з законодавством України, підтвердження її походження та громадянства України, реалізації дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України.

2.Короткий зміст рішення суду

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 15.02.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - Новомиргородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України відмовлено.

Суд дійшов висновку, що відомості про дитину, її батьків, зазначені в заяві, не збігаються з відомостями, зазначеними у свідоцтві про народження дитини, зокрема в частині належності до громадянства України. Разом з тим, до суду не надано доказів перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , або доказів того, що вони зверталися до органу реєстрації народження дитини зі спільною заявою про походження дитини від ОСОБА_3 . Адвокат Гахов Сергій Вікторович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , не підтримав пропозицію суду зв`язатися з ОСОБА_3 з використанням технічних засобів ВКЗ та повідомив, що такої можливості немає. Будь-яких заяв чи клопотань до суду з приводу обізнаності/підтримання/заперечення про встановлення у судовому порядку факту народження дитини від ОСОБА_3 не надходило. Також, судом встановлено невідповідність року народження ОСОБА_3 та місця народження дитини відповідно до свідоцтва про народження та прохальної частини поданої заяви про встановлення такого юридичного факту.

3.Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

ОСОБА_1 , від імені якої діє представник - адвокат Гахов Сергій Вікторович, подала до суду апеляційну скаргу в якій поставила питання про скасування рішення Новомиргородсьткого районного суду Кіровоградської області від 15.02.2024 та ухвалення нового судового рішення про встановлення факту народження ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Севастополь Автономної Республіки Крим громадянки України ОСОБА_2 , матір`ю якої є громадянка України ОСОБА_1 , а батьком громадянин України ОСОБА_3 .

Скаргу обґрунтовано тим, що місцевий суд порушив норми процесуального та матеріального права. Зокрема, на думку апелянта, суд не мотивував своє рішення належним чином та дійшов необґрунтованого висновку про те, що заявник не надав до суду достовірні відомості про громадянство батьків дитини. Суд не врахував відповідь Новомиргородського сектору ЦПМУ ДМС про те, що станом на 14.02.2024 до сектору не надходило повідомлення про прийняте Президентом України рішення про вихід з громадянства України гр. ОСОБА_1 , а заявниця особисто з питанням виходу з громадянства України до сектору не зверталась та відносно неї втрата не оформлялась.

В апеляційній скарзі також зазначається, що у заяві про встановлення факту, яка подана до місцевого суду, допущено описки в зазначені року народження батька дитини, який насправді народився у 1989 році, а також у зазначеному в заяві місці народження дитини, яким насправді є м. Севастополь.

Заявник не мав можливості надати суду медичне свідоцтво про народження нею дитини - ОСОБА_2 та заяву батька дитини про визнання батьківства так. як вони біли відібрані органом окупаційної влади та мали б зберігатися лише три роки.

Суд помилково не застосував норму ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», практику ЄСПЛ у такій категорії справ та так звані «Намібійські винятки». Крім того, всупереч покладеному на суд обов`язку, він не діяв в найкращих інтересах дитини.

4.Відзив на апеляційну скаргу

Від заінтересованої особи - Новомиргородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції м. Дніпро до суду апеляційної інстанції не надійшов.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

5.Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

Заявниця ОСОБА_1 особисто в судове засідання не з`явилася.

Адвокат Гахов Сергій Вікторович, який діє від імені ОСОБА_1 , підтримав апеляційну скаргу.

Представник заінтересованої особи - Новомиргородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) Крикотненко О. С. виловила думку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

6.Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини:

Відповідно до копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 27.02.2018, складеного російською мовою та виданого відділом запису актів цивільного стану Нахімовського району міста Севастополя Управління РАЦС міста Севастополя, дитина ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю є громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а батьком громадянин Російської Федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

7.Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не повною мірою відповідає зазначеним нормам закону, а тому вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню частково.

8. Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

8.1. Норми права та акти законодавства, які підлягають застосуванню

Людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою (ст. 24 ЦК України).

Частинами 1 та 3 ст. 28 ЦК України передбачено, що фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Ім`я фізичній особі надається відповідно до закону.

Згідно з положеннями ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 121 СК України встановлено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Натомість згідно зі ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Згідно з частинами 1, 3, 4 ст. 144 СК України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

Порядок визначення прізвища, імені, по батькові дитини унормовано статтями 145 - 147 СК України.

Правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану визначено Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон № 2398-VІ).

Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть (ч. 2 ст. 2 Закону № 2398-VІ).

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (ч. 1 ст. 9 Закону № 2398-VІ).

Державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України (ч. 1 ст. 13 Закону № 2398-VІ).

Особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях України врегульовано положеннями закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207-VII).

Так, згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 1207-VII тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року (ч. 2 ст. 1 Закону № 1207-VII).

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ч. 2 ст. 4 Закону № 1207-VII).

Згідно з частинами 1 - 3 ст. 9 Закону № 1207-VII державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Згідно з п. 2 гл. 1 розд. ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, підставами для проведення державної реєстрації народження є один із документів:

а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18.09.2020 № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за № 953/35236.

Електронний примірник медичного висновку про народження та відомості, необхідні для проведення державної реєстрації народження, отримуються органом державної реєстрації актів цивільного стану за допомогою Єдиного державного вебпорталу електронних послуг або шляхом автоматизованого обміну відомостями між інформаційними ресурсами Національної служби здоров`я України та Міністерства юстиції України через систему електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів за сформованим запитом, що містить відомості про унікальний номер медичного висновку, унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності) та/або реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності) та реквізити паспорта або паспортного документа, що посвідчує особу матері […] ;

б) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.0.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024;

в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024;

г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024;

ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України […]

При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження такою жінкою.

Згідно зі ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України зазначений Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. При цьому завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).

Стаття 4 ЦПК України гарантує кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у цій статті Кодексу, не є вичерпним.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України унормовано ст. 317 ЦПК України, яка передбачає, зокрема, таке.

Заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

У рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.

Копія судового рішення видається учасникам справи негайно після його ухвалення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження особи.

8.2.Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції

8.2.1. Щодо мотивів рішення суду першої інстанції

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Новомиргородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, в основу мотивів оскаржуваного рішення суд покладено, зокрема, ту обставину, що відомості про батьків, зазначені в заяві про встановлення факту, не співпадають з відомостями, зазначеними у свідоцтві про народження дитини, зокрема містять різне громадянство як матері, так і батька (у свідоцтві про народження ОСОБА_2 зазначено, що вони є громадянами російської федерації).

Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, заявниця вказала, що батьки дитини є громадянами України.

Згідно з п. 1 та п. 2 ст. 5 Закону України «Про громадянство України» (далі - Закон № 2235-ІІ) документами, що підтверджують громадянство України, є паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

На підтвердження наявності громадянства України у заявниці ОСОБА_1 , до суду надано копію 1 - 3, 10 - 13 сторінок паспорта громадянина України серія та номер НОМЕР_2 , виданого Новомиргородським РВ УМВС України в Кіровоградській області, 19.08.2006, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також копію картки фізичної особи - платника податків ДПІ Новомиргородського відділення Маловисківської НОМЕР_3 (а. с. 6-8).

На підтвердження наявності громадянства України можливого батька дитини, до суду надано копію 1 - 3, 4, 5, 10, 11 сторінок паспорта громадянина України серія та номер НОМЕР_4 , виданого Ленінським РВ УМВС України в місті Севастополі, 08.02.2005, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також копію картки фізичної особи - платника податків ДПІ по Ленінському району м. Севастополь № (а. с. 9-11).

Достовірність цих відомостей місцевий суд, у разі виникнення у нього сумнівів, мав змогу перевірити на підставі ч. 2 ст. 294 ЦПК України, дослідивши інформацію з Єдиного державного демографічного реєстру, до якого суд має доступ.

Стосовно громадянства дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то те, що у свідоцтві про народження вказано, що її батько ОСОБА_3 та її матір ОСОБА_1 є громадянами Російської Федерації не має значення, бо згідно з ч. 6 ст. 5 Закону № 1207-VII примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства Російської Федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України.

Крім того, відомостей про видання Президентом України передбаченого ст. 19 Закону № 2235-ІІ указу про припинення громадянства України заявниці ОСОБА_1 не має, що підтверджується листом Новомиргородського сектору ЦПМУ ДМС (а.с. 30).

Щодо громадянства дітей, які походять від громадян України, то суд нагадує, що згідно з абз. 1 ст. 7 Закону № 2235-ІІ вони є громадянами України.

Крім того, місцевий суд не врахував, що згідно з ч. 2 ст. 1 Закону № 2398-VІ дія цього Закону не поширюється на порядок проведення реєстрації громадянства України.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції не врахував докази, які надали йому заявники та наведені судом апеляційної інстанції у цій постанові положення законодавства України про громадянство, а тому дійшов хибного висновку про відмову в задоволенні заяви про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України через суперечливість у відомостях про громадянство дитини та її можливих батьків, які наявні в матеріалах справи.

8.2.2. Щодо складу учасників справи

ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту народження на території тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим дитини ОСОБА_2 , матір`ю якої є громадянка України ОСОБА_1 , а батьком - громадянин України ОСОБА_3 .

За змістом ч. 1 ст. 317 ЦПК України із заявою про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, можуть звернутися до суду батьки або одним з них, їхні представники, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи, а згідно з ч. 4 ст. 294 Кодексу справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Заінтересовані особи мають матеріально-правову заінтересованість у справах окремого провадження у випадку, коли рішення суду впливає на створення, зміну або припинення певних прав чи обов`язків цих осіб.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за умови, що факти, які підлягають встановленню, мають юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки - виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Для забезпечення правильного і швидкого вирішення справи суд з урахуванням конкретних її обставин повинен вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі та інших учасників процесу. Суду необхідно також встановити осіб, які можуть брати участь у справі.

Неправильне визначення обставин, які необхідно встановити для правильного вирішення справи, а також неправильне визначення закону, яким встановлені правові наслідки тих чи інших встановлювальних судом фактів, приводить до того, що не всі особи, прав яких безпосередньо може стосуватися рішення, притягуються до участі у справі, що своєю чергою приводить до ухвалення незаконних судових рішень.

У постанові Верховного Суду від 16.10.2019 у справі № 449/1352/15-ц вказано, зокрема, таке: «За загальним правилом цивільного процесуального законодавства України та положень статті 235 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, на заявника покладено обов`язок визначати заінтересованих осіб у справі. Суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі заявником. Суд не вправі за своєю ініціативою і без згоди заявника залучати інших заінтересованих осіб до участі у справі та зобов`язується вирішити справу за тією заявою, що пред`явлена, і стосовно тих осіб, які зазначені у ній. Якщо заявник не заявляє клопотання про заміну/залучення заінтересованих осіб, суд повинен відмовляти у задоволенні поданої заяви про встановлення юридичного факту».

Факт народження дитини за своїм складом (структурою) є складним, адже передбачає встановлення не лише появи дитини на світ, а й інші обставини: дату та місце народження, її батьків, визначення прізвища, імені та по батькові дитини.

Необхідність встановлення цих обставин обумовлена відповідними нормами Глав 12. 12 СК України та ч. 3 ст. 317 ЦПК України, у їх сукупності.

Заінтересованою особою у цій справі заявник вказав лише Новомиргородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро).

Натомість особа, яку заявниця вказала у заяві батьком дитини - ОСОБА_3 , із заявою про встановлення цього факту до суду не звертався, до участі у справі заявником не залучався.

Відомості про те, що ОСОБА_4 і ОСОБА_3 перебувають у шлюбі, що згідно зі ст. 122 СК України презюмує походження дитини, зачатої і (або) народженої у шлюбі, від подружжя, відсутні.

Спільної заява ОСОБА_3 про походження дитини ОСОБА_2 до суду подано не було.

Суд першої інстанції не врахував, що встановлення факту народження дитини ОСОБА_2 пов`язане з встановленням її походження та виникненням прав й обов`язків матері, батька і дитини (ст. 121 СК України), визначення її прізвища, імені та по батькові, що зумовлює необхідність залучення до участі у справі ОСОБА_3 , як імовірного батька дитини, та з`ясування його ставлення до вимоги заявниці.

Ухвалення судом можливого рішення про встановлення факту народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , матір`ю якої є - ОСОБА_1 , батьком - ОСОБА_3 , вплине на права та обов`язки останнього, хоча він й не брав участі у справі, що своєю чергою, у разі задоволення заяви, може вказувати на порушення ст. 6 та ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Місцевий суд звернув увагу на відсутність даних про ставлення ОСОБА_3 до заяви ОСОБА_1 , однак не врахував того, що він не є заявником, а ні заінтересованою особою, тобто не являється учасником справи.

Тому, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України належить відмовити саме з підстав незалучення до участі у справі ОСОБА_3 , що унеможливлює справедливий розгляд та вирішення справи.

При цьому заявниця не позбавлена права на повторне звернення до суду із заявою, після усунення умов, що були підставою для відмови в задоволенні її заяви у цій справі.

9.Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Викладені в оскаржуваному рішенні мотиви відмови у задоволенні заяви про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, які полягають у суперечності відомостей про громадянство дитини та її імовірних батьків, не ґрунтуються на нормах матеріального права, а тому в цій частині рішення є необґрунтованим.

Крім того, хоча місцевий суд і звернув увагу на необхідність з`ясування думки імовірного батька дитини щодо його батьківства, але не врахував, що той не був залучений заявницею до участі у справі.

Суд самостійно не має повноважень на залучення нових заінтересованих осіб, зокрема таких повноважень не має суд апеляційної інстанції на стадії перегляду справи, тому оскаржуване рішення суду про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 є по суті правильним, але його мотиви помилкові.

З огляду на це рішення суду в частині мотивів відмови в задоволенні заяви належить змінити.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 377, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , від імені якої діє представник - адвокат Гахов Сергій Вікторович, задовольнити частково.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 15.02.2024, змінити, виклавши його мотивну частину у редакції цієї постанови, а в інших частинах - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст цієї постанови складено 03.06.2024.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. І. Мурашко

О. А. Письменний