Справа № 2/714/163/24
У Х В А Л А

01 липня 2024 року м.Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді Костишин Н.Я.

за участю секретаря судових засідань Ротар М.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Острицької сільської ради, про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею в Італійській Республіці.

Представник позивачки ОСОБА_4 у підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити повністю та розглянути справу без їх участі.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Острицької сільської ради, у підготовче судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов такого висновку.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 175 ЦПК України упозовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Верховний Суд України у постанові від 20 вересня 2021 року у справі №638/3792/20 визначаючи поняття предмету спору, зазначив, що це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Позивачкою до суду подана позовна заява щодо визначення місця проживання дитини разом з нею, її матір`ю. Тобто, предметом спору є місце проживання дитини.

Зазначене вище питання врегульовано статтею 160 Сімейного кодексу України.

Так, відповідно до положень статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч.2 ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Зазначене також кореспондується з положеннями ст. 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», в якій зазначено, що вільний вибір місця проживання обмежується щодоосіб, які не досягли 14-річного віку.

Тобто, після досягнення 14-річного ріку, за відсутності визначених законом обмежень (встановлення опіки, тощо), особа самостійно визначає своє місце проживання.

Як вбачається зі свідоцтва про народження, виданого виконкомом Горбівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області 21.12.2007 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та на час розгляду справи йому виповнилося 16 років.

Як було встановлено під час підготовчого судового розгляду, батьки дитини проживають окремо.

Разом з тим, ОСОБА_3 досяг того віку, з якого має право самостійно обирати собі місце проживання, а отже відсутні передбачені законом підстави для визначення йому місця проживання судом.

Аналізуючи зазначене вище, слід дійти висновку щодо відсутності предмета спору.

Пунктом 2 частини 1 статті 255 ЦПК України визначено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Верховний Суд України у постанові від 20 вересня 2021 року у справі №638/3792/20 дійшов висновку, що відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Враховуючи викладене, а також те, що дитина, про місце проживання якої вирішується питання, на час розгляду справи досягла чотирнадцяти років, має право самостійно визначати місце свого проживання та з підстав, визначених законом, не обмежена у цьому праві, суд дійшов висновку, що оскільки відсутній предмет спору, то провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.255,352-354 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Острицької сільської ради, про визначення місця проживання дитини - закрити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя