Справа № 638/2906/24
Провадження № 2/638/3184/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретарів Поддубкіної А.В.,

за участю

представника позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про стягнення безпідставно набутих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

15.02.2024 позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказує, що він є споживачем послуг, які надаються АТ «УніверсалБанк». На підставі анкети заяви до договору про надання банківських послуг 04.12.2018 ОСОБА_2 був відкритий картковий рахунок (проект Монобанк) з кредитним лімітом. Станом на 31.1.2024 за картковим рахунком по договору про надання банківських послуг від 04.12.2018 кредитним ліміт складає 60 000 грн. у відповідності до виписки по карткову рахунку за договором за період з 01.10.2017 по 31.12.2018 було встановлено наступне: баланс на початок періоду 4000 грн, баланс на кінець період 830 грн, сума витрат 727 грн, сума зарахувань за період 1557 грн. таким чином баланс на кінець періоду повинен складати 4830 грн. Відповідачем було протиправно списано 4000 грн. Позивач зазначає, що підписання анкети заяви про приєднання до умов обслуговування рахунків фізичної особи АТ «Універсал Банк» не може вважатись укладанням кредитного договору у розумінні ст. ст. 634, 1054, 1055 ЦК України оскільки вказана анкета заява не містить істотних умов кредитного договору, зокрема розміру кредиту, розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати, строк видачі та повернення кредиту та інше, анкета заява до договору про надання банківських послуг не можуть вважатися ані частиною кредитного договору у розумінні ст. 1054 ЦК України, ані договором приєднання до кредитного договору у розумінні ст. 634 ЦК України. У результаті ґрунтованого аналізу виписки по карткову кредитному рахунку за договором №б/н від 04.12.2018 за період з 01.10.2017 по 31.12.2018 та розрахунку заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг позивачем встановлено, розмір сплачених позивачем коштів за наданим кредитом складає 70948,50 грн. розмір нарахованих відсотків за договором за період з 04.04.2019 по 01.0.201 включно складає 12000,75 грн, які були автоматично списані за рахунок кредитних коштів. У відповідності до узагальненого розрахунку заборгованості від 14.12.2024 розмір сплачених позивачем коштів за наданими кредитом за період з 06.01.2021 по 31.01.2024 включно складає 175 885,70 грн. у відповідно до розрахунку заборгованості від 14.02.2024 розмір нарахованих відсотків за період з 06.01.2021 по 31.01.2024 включно складає 26308,03 грн. у відповідності до розрахунку заборгованості від 14.02.2024 нараховані відсотки за договором на суму 11856,19 грн були автоматично списані за рахунок кредитних коштів. Позивач вказує, що відсотки сплаті не підлягають, оскільки відповідач не ознайомив з розмір відсотків позивача. 14.03.2024 позивач уточнив позовну заяву, у якій вказав, що у відповідності до узагальненого розрахунку заборгованості від 13.03.2024 розмір сплачених позивачем коштів відповідачу за період з 01.01.2021 по 31.01.2024 включно складає 175 885,70 грн, з них 175885,70 грн рахунок погашення наданого кредиту. Таким чином розмір сплачених позивачем коштів відповідачу за наданим кредитом за період з 04.04.2019 по 31.01.2014 складає 65613,43+175885,70 грн= 241499,13 грн. розмір коштів надмірно сплачених відповідачем за договором складає 241499,13 грн (розмір сплачених коштів). 241499,13 грн 60000 грн =181499,13 грн. У зв`язку з чим позивач просив стягнути з АТ «УніверсалБанк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 181 499,13 грн, отримані без достатньої підстави у порядку ст. 1212 ЦК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2024 вказану справу передано в провадженні суддя Семіряд І.В.

16.02.2024 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання.

14.03.2024 представником позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подано уточнену позовну заяву.

08.04.2024 представником відповідача АТ «Універсал Банк» - адвокатом Клочко О.В. подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого вказано, що відповідач заперечує проти позову. 04.12.2018 між ОСОБА_2 та АТ «Універсал Банк» укладено та особисто підписано анкету заяву до договору про надання банківських послуг, у відповідності вступної частини якого зазначено, що клієнт просить відкрити йому поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні на його ім`я ОСОБА_2 та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку відповідно до умов договору та наведених нижче умов. Позивальник погодився з тим, що ця анкета заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживача кредиту складають договорі про надання банківських послуг. Підписанням цього договору позивач підтвердив, що ознайомлений з умовами та правом надання банківських послуг, окрім того позичальник надав право та доручив банку здійснювати договірне списання коштів з усіх рахунків, відкритих у АТ «Універсалбанк», без додаткових розпоряджень, для погашення будь-яких грошових зобов`язань. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. На підставі укладеного договору ОСОБА_2 отримав кредитний ліміт на поточний рахунок т спеціальний платіжний засіб, яким є платіжна картка. Своїм підписом у анкеті заяві позивач беззастережно підтвердив, що погоджує, що на момент укладення договору ознайомлений з текстом розділів, пунктів та умов і правил обслуговування фізичних осіб при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Правовідносини, які існують між сторонами є наслідком укладеного договору по надання банківських послуг. Позивачем певний час використовувались кредитні кошти, що само по собі є підтвердженням його укладення та прийняття умов договору. Позивачу нараховані відсотки та комісії за переказ кредитних коштів у відповідності до укладеного договору, а тому його інтереси не порушені. Окрім того, відповідач вказує, що якщо зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених ст. 11,600, 601, 604-607, 609 ЦК України до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони у порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст. 1212 ЦК України, в тому числі і щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Позивач протягом дії кредитного договору його не оскаржував та в судовому порядку договір не був визнаний недійсним. Позивач не звертався до відповідача щодо незгоди з процентною ставкою та стягнення відсотків. Після отримання картки здійснив дії щодо активації картки, користувався карткою, отримував кредитні кошти з власної ініціативи, а також здійснював по кредитному договору. У зв`язку з чим представник відповідача просив відмовити у задоволені позову.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Мариничев Ю.П. у судовому засіданні підтримав позов, просив задовольнити, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, та підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, звернувся з заявою про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряжаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що 04.12.2018 ОСОБА_2 звернувся до АТ «Універсал банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету заяву до договору про надання банківських послуг, в якій зазначив про те, що просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги ( у тому числі електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійснення операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті у банку, засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідними йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій з договором.

Вважаючи свої права порушеними ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у порядку ст. 1212 ЦК України та просив стягнути з АТ «УнверсалБанк» безпідставно отримані кошти.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

У статті 1212 ЦК України визначені наступні загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави: 1) Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 2) Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

3. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України), або якщо підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19).

Відсутність правової підстави у розумінні норми ч. 1 ст. 1212 ЦК України - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі № 6-2978цс15 та від 03 червня 2016 року у справі № 6-100цс15.

Згідно із ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.11, ч.ч. 1, 2 ст.509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 ЦК України.

Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

В судовому засіданні було встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04.12.2018 ОСОБА_2 підписав анкету заяву до договору про надання банківських послуг, в якій просив відкрити йому поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні на його ім`я, встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов договору. Окрім того, з анкети- заяви вбачається, що позивач погодився з тим, що ця анкета- заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 04.12.2018, укладеного між Універсалбанк та ОСОБА_2 станом на 21.03.2024, який надано представником відповідача до відзиву, вбачається, що загальний залишок заборгованості за наданими кредитом становить 74451,84 грн, залишок заборгованість за відсотками -0,00 грн, судовий збір 2684 грн, заборгованість за порушення зобов`язання 0,00 грн.

Проте, у зв`язку з невиконанням зобов`язань ОСОБА_2 перед АТ «Універсалбанк», банк звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення заборгованості (справа №638/20329/23).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.03.2024 №638/20329/23 відмовлено у задоволені позову АТ «УніверсалБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Станом на день розгляду справи рішення суду не набрало законної сили.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.03.2024 мотивовано тим, що сплачені ОСОБА_2 кошти для погашення кредитної заборгованості розподілялись банком на погашення процентів, які передбачені умовами обслуговування рахунків фізичної особи, що ОСОБА_2 не підписані, тобто не спрямовувались на погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим заборгованість зростала.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, з досліджених доказів та з урахуванням вищезазначених правових висновків касаційного суду , суд приходить до висновку, що між АТ «Унверсалбанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання банківських послуг, який до теперішнього часу не припинив свою дію

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Всупереч визначених у ст.ст. 12, 81 ЦПК України процесуальних обов`язків ОСОБА_2 не надано до суду належних і допустимих письмових доказів про те, що отриманні від банку грошові кошти він отримав у формі безвідсоткового кредиту.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звертаючись до суду з позовом про повернення безпідставно набутих коштів, позивач ОСОБА_2 вважав, що відмова у задоволені позову про стягнення заборгованості свідчить про безпідставне набуття банком суми у розмірі 181 499,13 грн, оскільки вказана сума була спрямована на погашення процентів, які не були погоджені з ОСОБА_2 .

Однак, як вбачається з рішення суду від 22.3.2024 №638/20329/23, підставою для відмови у позові стало саме те, що банком не узгоджено розмір відсотків з ОСОБА_2 .

Мотиви, або правові висновки, ухвалення рішення суду по суті спору не є фактичними обставинами справи, на які розповсюджується норма ч. 4 ст. 82 ЦПК України стосовно преюдиціальності. Висновки, які викладені у рішенні Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.03.2024 про те, що відсотки за користування кредитом та інші супутні платежі сплаті не підлягають, не мають преюдиціального значення по цій справі, оскільки відповідно до вказаної норми ч. 4 ст. 82 ЦПК України вони за своїм змістом не є обставинами справи, а тому цей факт має доводитись позивачем у загальному порядку відповідно до приписів ст.ст. 12, 81 ЦПК України.

За таких обставин не можна вважати доведеними доводи позову про те, що укладений між сторонами договір на надання банківських послуг взагалі не містив умови щодо сплати процентів за користування кредитного ліміту.

Крім того, як вбачається, з наданих як позивачем так і відповідачем доказів, ОСОБА_2 було отримано кредитні кошти, які він використовував на власний розсуд, про що свідчить виписка по рахунку , долучена до справи та досліджена у судовому засіданні.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач в межах кредитного ліміту користувалася кредитними коштами, на підставі укладеного між ним та АТ «Універсалбанк» договору б/н за умовами сплати процентів за користування кредитними коштами, а тому є недоведеними підстави позову про безпідставність сплати ним грошових коштів банку, які за своїм змістом є сплатою вищевказаних процентів. При цьому, судом також враховано, що з позовом про стягнення безпідставно отриманих коштів позивач звернувся лише після того, як АТ «Універсалбанк» пред`явив до нього позов про стягнення заборгованості за кредитом, до цього ОСОБА_2 активно користувався кредитними коштами, здійснював платежі, проводив відповідні розрахунки у магазинах. А надана позивачем ОСОБА_2 виписка по рахунку свідчить, що останній мав доступ до руху кредитних коштів та був ознайомлений з витратами, які він несе. Також, під час користування кредитними коштами ОСОБА_2 не звертався до суду з позовом про визнання недійсним кредитного договору.

Для встановлення обставин про те, чи відбулася у даному випадку переплата грошових коштів згідно умов договору кредиту у суду відсутні відповідні експертні висновки та фактичні данні про розмір процентної ставки, за якою позивач використовував кредитні кошти банку, таких даних ОСОБА_2 , у ст. ст. 12, 81 ЦПК України, не надано, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 11, 12, 13, 19, 81, 133, 141, 158, 175, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 11, 83, 509, 1212 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про стягнення безпідставно набутих коштів відмовити.

До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 01.07.2024.

Сторони:

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований АДРЕСА_1 .

Відповідач - АТ «УніверсалБанк», ЄДРПОУ 2113352, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, 04114.

Суддя: І.В. Семіряд