ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/821/632/24Головуючий по 1 інстанції
Справа № 711/3506/21 Категорія: 304090000 Кондрацька Н.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Новікова О.М., Гончар Н.І.,

секретар: Новицька Н.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Кам`янецький Володимир Володимирович, Перша черкаська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 ,

особа, яка подає апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Кучер Юлія Вікторівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Кучер Юлії Вікторівни на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 лютого 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Кам`янецький Володимир Володимирович, Перша черкаська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Кам`янецький В.В., Перша черкаська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 , в якому просила визнати заповіт ОСОБА_5 , складений 25 жовтня 2005 року на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та посвідченого державним нотаріусом Першої черкаської нотаріальної контори, недійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5 . Після смерті матері позивачці стало відомо, що за життя, 25.11.2005 ОСОБА_5 склала заповіт на користь сестри та брата позивачки ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Позивачка вважала, що даний заповіт є недійсним, так як мати склала його у момент, коли не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, оскільки була інвалідом І групи мала захворювання ОСОБА_7 .

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 лютого 2024 року скасовано ухвалу цього суду від 24 жовтня 2023 року, якою призначено судову посмертну судово-психіатричну експертизу у даній справі. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Кам`янецький В.В., Перша черкаська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним залишено без розгляду.

Мотивуючи прийняту ухвалу, суд першої інстанції вказав, що 23.01.2024 представником позивачки ОСОБА_1 адвокатом Заїкою В.Г. до суду подано заяву про залишення позовної заяви ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним без розгляду.

Залишення позову без розгляду на підставі заяви позивача це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому, суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Таким чином, у цьому випадку позивач скористалася таким правом, тобто на власний розсуд розпорядилася своїм правом, яке не суперечить вимогам процесуального законодавства і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб.

Отже, з врахуванням позиції позивача щодо залишення позовної заяви без розгляду, суд вважає за необхідне скасувати ухвалу суду від 24.10.2023, якою призначено судову посмертну судово-психіатричну експертизу.

Не погоджуючись з ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 лютого 2024 року, представник ОСОБА_2 адвокат Кучер Ю.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила вказану ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що заява про залишення позову без розгляду була подана позивачем після початку розгляду справи по суті, тоді як відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, позивач може подати заяву про залишення позову без розгляду до початку розгляду справи по суті.

З огляду на вказане, суд першої інстанції повинен був відмовити у задоволенні заяви позивача про залишення позову без розгляду, оскільки позивачем подано таку заяву на стадії розгляду справи по суті.

05 квітня 2024 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 адвоката Гончар Л.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що залишення позову без розгляду на підставі заяви позивача це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. У даному випадку позивач скористалася таким правом, тобто на власний розсуд розпорядилася своїми правами, яке не порушує прав та інтересів будь-яких осіб.

Заслухавши доповідь судді, учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Із матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що у червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.07.2021 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні 05.12.2022 протокольною ухвалою суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду на 20.12.2022 на 14:00 год (т. 3 а.с. 78).

23.01.2024 представником позивача адвокатом Заїкою В.Г. подано до суду першої інстанції заяву про залишення позову без розгляду (т. 4 а.с. 29).

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статті 2 ЦПК України).

До основних засад (принципів) цивільного судочинства належать зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 2, 4-6, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Реалізуючи на власний розсуд право на звернення до суду за захистом, особа (позивач) самостійно визначає час такого звернення, предмет та підстави позову, зміст позовних вимог, особу (відповідача), яка має відповідати за її позовом тощо.

Разом із тим, ініціювавши розгляд цивільної справи в суді, позивач зобов`язаний добросовісно користуватись наданими йому процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки визначені законом або судом.

Так, принцип змагальності сторін (стаття 12 ЦПК України), зокрема передбачає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За загальним правилом розгляд цивільної справи по суті має завершуватись вирішенням ініційованого позивачем спору в спосіб ухвалення судом рішення про задоволення (повне, часткове) чи відмову у задоволенні позову або врегулюванням спору між сторонами у спосіб затвердження судом мирової угоди сторін.

Разом із тим процесуальний закон надає можливість особі, яка звернулась із відповідним позовом до суду, припинити судовий процес за власною ініціативою шляхом подання заяви про залишення позову без розгляду або заяви про відмову від позову.

При цьому у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі (частина третя статті 206 ЦПК України).

Процесуальні наслідки залишення позову без розгляду та закриття провадження у справі є різними.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (частина друга статті 256 ЦПК України), в той час як особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина друга статті 257 ЦПК України).

З огляду, у тому числі, на наслідки закриття провадження у справі, закон надає позивачу право відмовитися від позову на будь-якій стадії судового процесу.

Натомість законодавцем у чинному ЦПК України встановлені певні процесуальні запобіжники, спрямовані на унеможливлення використання інституту залишення позову без розгляду для зловживання позивачем процесуальними правами.

Так, відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України позивач може подати заяву про залишення позову без розгляду до початку розгляду справи по суті.

Тобто залишення позову без розгляду з ініціативи позивача можливе лише на певній стадії судового процесу, а саме до початку розгляду справи по суті. У той же час у подальшому залишення позовної заяви без розгляду за ініціативою суду, здійснюється лише за наявності підстав, зазначених в статті 257 ЦПК України, через які справа не може бути розглянута по суті.

Вказане правило є реалізацією наведених вище принципів цивільного судочинства, спрямоване на дисциплінування сторін, у тому числі, і позивача, як ініціатора судового розгляду, покликано унеможливити ситуації, коли, наприклад, після початку розгляду справи по суті, особа, яка звернулась до суду, будучи обізнаною із позицією відповідача та наданими ним доказами (показаннями свідків, висновком експерта тощо), порівнюючи їх зі своїми доказами або з огляду на ненадання власних доказів, прогнозує негативний для себе результат вирішення справи і, не користуючись своїм правом на подання заяви про залишення позову без розгляду під час підготовчого провадження, штучно створює умови, за яких позов має бути залишений без розгляду на стадії розгляду справи по суті. При цьому, метою таких дій є отримання можливості повторного звернення до суду з приводу того ж самого спору між тими самими сторонами.

Вочевидь така ситуація має наслідком порушення принципу процесуального рівноправ`я сторін, оскільки відповідач, не маючи ефективних засобів захисту своїх процесуальних прав та законних інтересів, буде вимушений брати участь у невизначеній кількості судових процесів з вирішення по суті одного спору, ініційованих недобросовісним позивачем або позивачем, який неналежним чином підготувався до судового розгляду.

ОСОБА_1 оспорює дійсність заповіту, складеного її матір`ю ОСОБА_5 25.11.2005, за життя останньої, з тих підстав, що заповідач під час його складання не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Позивач скористалась своїм правом на подання відповіді на відзив, а також клопотань про витребування доказів та призначення експертизи, тобто вчиняла дії, спрямовані на доведення обставин, які мають значення для справи і на які вона посилалася як на підставу своїх вимог.

З метою встановлення психічного стану заповідача на момент складання оспорюваного заповіту, судом, за клопотанням позивача, була призначена посмертна судово-психіатрична експертиза.

Таким чином, суд забезпечив можливість позивачу у відкритому змагальному процесі доводити обґрунтованість своїх вимог.

До початку розгляду справи по суті ОСОБА_1 не подавала заяву про залишення позову без розгляду та не повідомляла про наявність інших обставин, які б унеможливлювали вирішення спору по суті в цій справі.

Справа перебувала на розгляді в суді першої інстанції із червня 2021 року по лютий 2024 року, тобто понад 2 роки та 8 місяців.

За таких обставин, залишення позову без розгляду у зв`язку з подачею позивачем відповідної заяви, на стадії розгляду справи по суті, є порушенням п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Крім того, залишення позову без розгляду суперечило б як завданню цивільного судочинства, так і його основним засадам (принципам), передбаченим, зокрема пунктами 2, 4-6, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України, оскільки призвело б до негативних наслідків, у першу чергу для відповідачів, а не для позивача, який би у такий спосіб, фактично з власної ініціативи, всупереч встановлених законодавцем процесуальних запобіжників, отримав можливість на повторне звернення до суду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, задовольнивши заяву позивача ОСОБА_1 та залишивши позов без розгляду на стадії розгляду справи по суті, відтак ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 лютого 2024 року підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Кучер Юлії Вікторівни задовольнити.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 лютого 2024 року, у даній справі, скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Кам`янецький Володимир Володимирович, Перша черкаська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 квітня 2024 року.

Судді: Ю.В. Сіренко

О.М. Новіков

Н.І. Гончар