Справа № 529/469/24
Провадження № 2-о/529/46/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Петренко Л.Є.

з участю секретаря - Звягольської В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа ,-

встановив:

Заявник ОСОБА_1 , 31.05.2024 звернувся до Диканського районного суду Полтавської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу Договору дарування.

В обґрунтування даної заяви ОСОБА_1 зазначив, що йому на підставі Договору дарування, укладеного 06.08.2001 та посвідченого державним нотаріусом Диканського районного нотаріального округу, належить будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1 . Вказаний Договір дарування зареєстровано в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор та записаний у відповідну реєстрову книгу № 3 за реєстровим № 112.

Маючи на меті відчужити належне йому нерухоме майно, заявник ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса, яким йому було відмовлено у посвідченні відповідного договору відчуження, оскільки згаданий вище Договір дарування не скріплений печаткою нотаріуса, що в даний час унеможливлює вчинення правочинів.

Вказані обставини і слугували підставою для звернення до суду з відповідною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

05.06.2024 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження по справі та призначено таку до судового розгляду.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, однак в матеріалах справи знаходиться заява останнього про розгляд справи у його відсутність, подану заяву підтримує та просить її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області в судове засідання не з`явився. Однак на адресу суду надійшло письмове пояснення, в якому селищна рада просить розгляд вказаної справи проводити без участі їхнього представника, а заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Дослідивши наявні по справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір дарування. Відповідно до змісту цього договору ОСОБА_2 дарує, а ОСОБА_1 приймає у дар житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 . Договір посвідчений державним нотаріусом Федорук Г.П., підписаний сторонами та зареєстровано за № 1517 (а.с.7).

Однак, договір дарування не скріплено печаткою державного нотаіруса, який посвідчував даний договір.

Разом з тим, заявником ОСОБА_1 на підставі вказаного договору Дарування зареєстровано право власності на нерухоме майно на підставі вказаного вище договору, у встановленому законом порядку в органах БТІ, а на самому Договорі дарування здійснено реєстровий напис (а.с. 7 зворот та а.с. 18).

Відповідно до ч. 6 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Встановлення факту належності Договору дарування має юридичне значення для заявника, оскільки від його встановлення залежить розпорядження правом власності на майно, а встановити даний факт іншим чином неможливо. Спір про право відсутній.

Оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви та встановлення факту належності ОСОБА_1 Договору дарування.

На підставі викладеного, керуючись статтями 293, 294, 315, 316, 319 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Диканського районного нотаріального округу Полтавської області Федорук Г.П. 06.08.2001, зареєстрованого в реєстрі за № 1517.

Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Головуюча: Л.Є. Петренко