ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року

м. Київ

справа № 500/4416/19

провадження № 61-17112св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне підприємство «Адміністрація морських портів України», в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Первинна профспілкова організація Ізмаїльського порту,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Капінус Андрій Анатолійович, на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 травня 2023 року у складі судді Адамова А. С. та постанову Одеського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року у складі колегії суддів: Заїкіна А. П., Погорєлової С. О., Таварткіладзе О. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі -

Ізмаїльська філія ДП «Адміністрація морських портів України», підприємство), третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Первинна профспілкова організація Ізмаїльського порту, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15 травня 2019 року його звільнено з посади контролера на контрольно-пропускному пункті загону охорони морського порту служби морської безпеки Ізмаїльської філії ДП «Адміністрація морських портів України» на підставі пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у зв`язку зі скороченням штату.

Він є членом Професійної спілки робітників морського транспорту України та перебуває на обліку в первинній профспілковій організації Ізмаїльського порту. Роботодавець не звертався із поданням до профспілки, членом якої він є, тому остання не надавала згоди на звільнення за пунктом частин першої статті 40 КЗпП.

11 квітня 2019 року відповідач звернувся до Первинної профспілкової організації Ізмаїльського портуз поданням у якому, керуючись статтею 43 КЗпП України просив надати згоду на звільнення контролерів на контрольно-пропускному пункті загону охорони морського порту служби морської безпеки 15 травня 2019 року, на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України - за скороченням чисельності штату.

Таке звернення відбулося з порушенням умов колективного договору, оскільки є несвоєчасним, не містить інформації щодо об`єктивних причин звільнення працівників, строків проведення звільнення, а також у ньому не зазначено заходів стосовно працевлаштування працівників.

Крім того, у наказах Ізмаїльської філії ДП «Адміністрації морських портів України» від 05 лютого 2019 року № 17/14 про скорочення чисельності та штату служби морської безпеки та від 27 березня 2019 року № 38/14 про внесення змін до наказу № 17/14, підставою для скорочення працівників, зазначено укладення між Ізмаїльською філією ДП «Адміністрація морських портів України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Охорона компанія «Альфа безпека» (далі - ТОВ «Охорона компанія «Альфа безпека», товариство) договору від 25 січня 2019 року 4-В-ГЗФ-ід про надання послуг з підтримання режиму перебування і переміщення в морському порту.

Зазначене, дає підстави для висновку, що скорочення штату працівників відбувалося штучно, процедура скорочення не була дотримана, що призвело до порушення прав звільнених працівників, в тому числі й позивача.

Відповідач не врахував особливості правового регулювання діяльності морських портів та функціонування служби охорони на режимних об`єктах. Законом передбачено обов`язкове створення та забезпечення функціонування в Адміністрації морських портів України загонів охорони морського порту, а отже скорочення працівників загону охорони морського порту служби морської безпеки знаходиться поза межами розсуду роботодавця.

Крім того, договір від 25 січня 2019 року № 4-В-ІЗФ-19 про надання послуг з охорони, укладений між відповідачем та ТОВ «Охоронна компанія «Альфа Безпека», набрав чинності з 01 січня 2019 року, тобто за п`ять місяців до звільнення позивача із займаної посади, до початку процедури попередніх консультацій та отримання або неотримання згоди профспілки на скорочення. Зазначений факт вказує на упереджене ставлення відповідача до процедури скорочення та заплановане порушення законодавства. Крім того, за умовами цього договору, відповідач сплачував кошти протягом майже шести місяців за роботу, яку фактично виконували працівники підприємства, зокрема, й позивач.

Відповідач не виконав обов`язку щодо працевлаштування працівника відповідно до вимог частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України, не запропонував йому всі вакантні посади наявні на підприємстві на час його звільнення.

Посилаючись на те, що його звільнення відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, ОСОБА_1 , з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: поновити його на посаді контролера на контрольно-пропускному пункті загону охорони морського порту служби морської безпеки Ізмаїльської філії ДП «Адміністрації морських портів України»; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 1 117 038,80 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі - 5 000,00 грн; допустити негайне виконання рішення в частині поновлення позивача на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один календарний місяць.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 травня 2023 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, в висновком якого погодився апеляційний суд, мотивоване тим, що відповідач виконав свій обов'язок стосовно працевлаштування позивача, запропонувавши йому всі вакантні посади у ДП «Адміністрація морських портів», а не лише у Ізмаїльській філії відповідача, які він проігнорував.

Від працевлаштування до ТОВ «Охоронна компанія «Альфа безпека» ОСОБА_1 також відмовився.

Позивача було ознайомлено з графіком навчальних груп Державного навчального закладу «Одеський центр професійно-технічної освіти державної служби зайнятості» на 2019 рік.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції, з чим погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що позивач не має бажання ані працевлаштовуватися на запропоновані йому відповідачем посади, які відповідають його професії/спеціальності, ані отримувати професійно-технічну освіту, з метою працевлаштування в інших підприємствах, організаціях, установах.

Надаючи оцінку доводам позивача про те, що його звільнення відбулося з порушенням трудового законодавства, оскільки, профспілковий комітет Ізмаїльського порту не надав згоди на його звільнення, суди виходили з того, що така відмова є необґрунтованою, а тому відповідач мав право звільнити позивача на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України за відсутності згоди профспілкового комітету.

Відхиляючи доводи позивача щодо неврахування його переважного права на залишення на роботі, суди виходили з того, що скороченню підлягали всі посади контролерів на контрольно-пропускному пункті загону охорони морського порту служби морської безпеки Ізмаїльської філії відповідача, а тому вирішення питання наявності у ОСОБА_1 переважного права на залишення на роботі не було необхідним.

Суд апеляційної інстанції не взяв до уваги нові докази додані позивачем до апеляційної скарги, оскільки він не обґрунтував, поважності причин їх неподання до суду першої інстанції.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи

У грудні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Капінус А. А., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 травня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог.

Як на підставу касаційного оскарження ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Капінус А. А., посилається на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права

у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 18 вересня 2018 року

у справі № 800/538/17; постановах Верховного Суду від 25 липня 2019 року у справі № 382/1039/16-ц, від 23 січня 2018 року у справі № 273/212/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 166/1263/17, від 22 травня 2019 року у справі № 753/2289/17від 31 жовтня 2019 року у справі № 200/1562/18, від 11 грудня 2019 року у справі № 569/9913/18, від 29 січня 2020 року у справі № 761/41149/16, від 22 вересня 2020 року у справі № 161/7196/19, від 09 грудня 2021 року у справі № 646/2661/20 та постановах Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року

у справі № 6-40цс15, від 25 травня 2016 року у справі № 6-3048цс15

(пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Крім того, зазначає, що суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано не взяв до уваги досліджені під час апеляційного розгляду докази, які підтверджують, що на час звільнення позивача у ДП «Адміністрація морських портів» були вакантні посади, які йому не пропонувалися.

Зокрема, після ухвалення рішення судом першої інстанції, позивачу стало відомо, що відповідач не запропонував йому наступні вакантні посади: охоронник у Маріупольській філії ДП «Адміністрація морських портів» (була вакантною з 11 травня 2019 року до 20 травня 2019 року); охоронник у Бердянській філії ДП «Адміністрація морських портів» (була вакантною у травні 2019 року); прибиральник службових приміщень у Бердянській філії ДП «Адміністрація морських портів» (була вакантною у травні 2019 року), контролер на контрольно-пропускному пункті в Ренійській філії ДП «Адміністрація морських портів» (була вакантною з 05 лютого 2019 року до 11 лютого 2019 року), діловод в Ренійській філії ДП «Адміністрація морських портів» (була вакантною з 29 березня 2019 року до 02 квітня 2019 року).

Надані відповідачем докази, а саме «Ознайомлення із списком вакантних посад Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості» не підтверджують виконання роботодавцем вимог статті 49-2 КЗпП України, оскільки зазначеною статтею визначено, що роботодавець має саме запропонувати, а не ознайомити працівника з іншою роботою.

Крім того, не є належним доказом виконання відповідачем вимог статті 49-2 КЗпП України лист ТОВ «Охоронна компанія «Альфа безпека» щодо працевлаштування позивача, оскільки товариство не є структурним підрозділом ДП «Адміністрація морських портів».

Суд першої інстанції, з чим погодився апеляційний суд, помилково зазначив у оскаржуваному судовому рішенні, що Первинна профспілкова організація Ізмаїльського порту визнала, що позивачу пропонувалися усі вакантні посади, оскільки Первинна профспілкова організація Ізмаїльського порту не є стороною у справі, а тому не може визнавати ті чи інші обставини.

Суд апеляційної інстанції не перевірив доводів позивача про порушення відповідачем вимог статті 42 КЗпП України щодо забезпечення переважного права ОСОБА_1 на залишення на роботі.

У грудні 2023 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від Первинної профспілкової організації Ізмаїльського порту, у якому вона просила касаційну скаргу задовольнити, та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відзив мотивовано тим, що вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що звільнення позивача відбулося з порушенням статей 42, 49-2 КЗпП України. Не врахували, що до кола працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, і працівники, які не мають таких переваг, а тому підлягають звільненню, всі працівники, що займають таку ж посаду і виконують таку ж роботу на підприємстві, а не тільки тих, хто працює в структурному підрозділі, в якому виконував роботу чи обіймав посаду працівник, який підлягає звільненню.

Суди не звернули увагу на те, що до у відповідача до початку проведення процедури звільнення позивача та після його звільнення були вакантні аналогічні посади контролерів на контрольно-пропускному пункті загону охорони морського порту служби морської безпеки відповідної філії в інших структурних підрозділах.

Крім того, звільнення ОСОБА_1 відбулося з порушенням частини третьої статті 49-2 КЗпП України, оскільки йому не було запропоновано всіх вакантних посад.

Суд першої інстанції, з чим погодився апеляційний суд, помилково зазначив у оскаржуваному судовому рішенні, що Первинна профспілкова організація Ізмаїльського порту визнала, що позивачу пропонувалися усі вакантні посади, оскільки Первинна профспілкова організація Ізмаїльського порту не є стороною у справі, а тому не може визнавати ті чи інші обставини.

У грудні 2023 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від

ДП «Адміністрація морських портів України» у якому, підприємство просило касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Відзив мотивовано тим, що надаючи оцінку висновку профспілкового органу про відмову у наданні згоди на звільнення позивача, суди дійшли обґрунтованого виходили з того, що такий висновок не містить належного правового обґрунтування щодо відмови у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 , а тому відповідач мав право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним, оскільки були дотримані інші передбачені законом вимоги для звільнення.

Безпідставними є доводи позивача про невиконання підприємством вимог

статті 49-2 КЗпП України, оскільки відповідач запропонував йому усі вакантні посади, які існували на підприємстві, а не тільки в Ізмаїльській філії. Від усіх запропонованих посад у ДП «Адміністрація морських портів» та ТОВ «Охоронна компанія «Альфа-безпека» позивач відмовився.

Апеляційний суд обґрунтовано не взяв до уваги нові докази додані позивачем до апеляційної скарги, оскільки, позивач не зазначив об`єктивних причин неможливості їх подання до суду першої інстанції.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 01 грудня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Капінус А. А., на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 травня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Капінус А. А., з підстав, визначених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України; витребувано з Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області матеріали цивільної справи № 500/4416/19; надано учасникам справи строк для подання відзиву.

У лютому 2024 року матеріали справи № 500/4416/19 надійшли до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Фактичні обставини справи

Суди попередніх інстанцій встановили, що у структурі Ізмаїльської філії ДП «Адміністрація морських портів України», відповідно до вимог статті 10 Закону України «Про морські порти України», створено службу морської безпеки, до складу якої входить загін охорони морського порту. Його функції відповідають вимогам Порядку організації охорони морських та річкових портів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 27 березня 2013 року № 198

(далі - Порядок № 198).

ДП «Адміністрація морських портів України» забезпечує підтримку режиму перебування в морському порту із залученням сторонніх охоронних послуг на договірних засадах, що відповідає вимогам частини третьої статті 10 Закону України «Про морські порти України».

Відповідно до пункту 6.1.3 Статуту ДП «Адміністрація морських портів України», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури від 02 квітня 2018 року № 149 (далі - Статут) підприємство має право за погодженням з Уповноваженим органом управління, відповідно до законодавства України створювати, реорганізовувати та ліквідовувати філії «Адміністрації морських портів», які не мають статуту юридичної особи, наділяться майном підприємства, можуть мати окремий баланс та діють на підставі положень, які затверджуються уповноваженим органом управління. Таким органом управління відповідно до пункту 1.1 статуту є Міністерство інфраструктури України, яке у порядку, визначеному пунктом 9.1 статуту погоджує здійснення підприємницької діяльності філії.

Наказом ДП «Адміністрація морських портів України» від 11 жовтня 2017 року № 298 з метою удосконалення процесу надання охоронних послуг щодо охорони морських портів створено робочу групу, до складу якої увійшов представник Ізмаїльської філії.

Згідно з висновком, затвердженим головою робочої групи 02 листопада 2017 року та погодженим виконувачем обов`язків голови ДП «Адміністрація морських портів України» 03 листопада 2017 року, учасники робочої групи дійшли висновку про доцільність залучення сторонніх спеціалізованих охоронних організацій, що може привести до значного скорочення витрат на послуги з охорони ДП «Адміністрація морських портів України» в Ізмаїльській, Іллічівській та Одеській філіях.

Також група дійшла висновку про економічну доцільність заміщення власних підрозділів заміщення власних підрозділів загонів охорони морського порту (охоронців) служб морської безпеки із залученням сторонніх спеціалізованих охоронних організацій щодо охорони морських портів.

Окремим дорученням ДП «Адміністрація морських портів України» від 04 грудня 2017 року № 69 доручено начальникам Одеської, Іллічівської та Ізмаїльської філій підприємства опрацювати питання щодо оптимізації чисельності та штату працівників загонів охорони морського порту (охоронців) служб морської безпеки у зв`язку з реформуванням служб морської безпеки у філіях. Розробити та надати заходи щодо пом`якшення несприятливих наслідків реформування у колективах служби морської безпеки. Опрацювати проекти меморандумів щодо забезпечення стосовно працівників, які підлягають вивільненню, переважного права на укладення трудового договору з майбутнім переможцем закупівлі, що у свою чергу є наслідком для здійснення заходів щодо письмового інформування відповідних профспілкових організацій.

14 лютого 2018 року Державне підприємство «Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України» (далі - ДП «Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України») на запит ДП «Адміністрація морських портів України» надало висновок щодо доцільності здійснення підприємством оптимізаційних заходів стосовно залучення сторонніх охоронних послуг для підтримання режиму перебування в окремих морських портах.

16 березня 2018 року Первинна профспілкова організація Ізмаїльського порту повідомила керівництво Ізмаїльської філії ДП «Адміністрація морських портів України» про необхідність скасування заходів, пов`язаних з вивільненням працівників загону охорони морського порту служби морської безпеки.

23 березня 2018 року керівництвом ДП «Адміністрація морських портів України» проведено спільну нараду з представниками профспілкових організацій щодо обговорення заходів з реалізації комплексу дій, спрямованих на пом`якшення наслідків, пов`язаних із залученням сторонніх охоронних послуг, за результатами якої вирішено всі організаційно-правові заходи щодо розгляду питання про можливу заміну працівників загону охорони морського порту служби морської безпеки на охоронців приватних охоронних структур проводити з суворим дотриманням норм чинного законодавства. Організувати роботу відповідних підпорядкованих структурних підрозділів, які відповідають за роботу з персоналом, щодо проведення організаційно-правових заходів з дотриманням чинного законодавства про працю стосовно кожного працівника, який потенційно підлягає можливому вивільненню, у зв`язку з проведенням тендеру на закупівлю охоронних послуг.

Згідно з протоколом наради керівництва Ізмаїльської філії ДП «Адміністрація морських портів України» від 14 травня 2018 року «Щодо запровадження змін в організації виробництва та праці служби морської безпеки», визнано доцільними зміни в організації виробництва та праці служби морської безпеки і передачу функцій з підтримання режиму перебування та переміщення в морському порту стороннім організаціям.

Висновком експертного дослідження від 18 червня 2018 року № 1 /05-18 підтверджено висновки про економічну доцільність заміни загонів охорони морських портів Одеської, Іллічівської та Ізмаїльської філій ДП «Адміністрація морських портів України» на підрозділи сторонніх спеціалізованих охоронних організацій, зазначені у висновку від 02листопада 2017року.

25 січня 2019 року між ДП «Адміністрація морських портів України» та

ТОВ «Охоронна компанія «Альфа безпека», за результатами проведеної процедури відкритих торгів, укладений договір № 4-В-ІЗФ-19 про надання послуг з підтримання режиму перебування і переміщення в морському порту. Додатком до зазначеного договору є Меморандум про взаємопорозуміння, основною метою якого є надання пріоритетного права на працевлаштування працівників, які підлягають вивільненню.

Розпорядженням Ізмаїльської філії ДП «Адміністрація морських портів України» від 29 січня 2019 року № 1/14, з метою забезпечення дотримання чинного законодавства України при вивільненні контролерів на контрольно-пропускному пункті загону охорони морського порту служби морської безпеки за скороченням чисельності та штату, вирішено провести анкетування контролерів.

Згідно з актом від 31 січня 2019 року ОСОБА_1 від заповнення анкети та надання інформації щодо наявних обставин, що унеможливлюють звільнення з ініціативи роботодавця відмовився.

30 січня 2019 року Ізмаїльська філія ДП «Адміністрація морських портів України» на виконання пункту 3 Меморандуму про взаємопорозуміння, надала

ТОВ «Охоронна компанія «Альфа безпека» список працівників загону охорони морського порту служби морської безпеки, які підлягають вивільненню за скороченням чисельності та штату.

01 лютого 2019 року Ізмаїльська філія ДП «Адміністрація морських портів України» повідомила Професійну спілку працівників морського транспорту України та Первинну профспілкову організацію Ізмаїльського порту про заплановане скорочення чисельності та штату із зазначенням причин, дати скорочення.

Наказом Ізмаїльської філії ДП «Адміністрація морських портів України» від 05 лютого 2019 року № 17/14 «Про скорочення чисельності та штату служби морської безпеки» (зі змінами, внесеними наказом від 27 березня 2019 року № 38/14) зі штатного розпису Ізмаїльської філії з 16 травня 2019 року виключенню штат та чисельність загону охорони морського порту служби морської безпеки, а саме - посади контролера на контрольно-пропускному пункті з посадовим окладом 5 300,00 грн, усього - 48 штатних одиниць. Наказ погоджено Головою Первинної профспілкової організації Ізмаїльського порту Шубіним О. О., зміни до нього погоджено виконувачем обов`язків Голови Первинної профспілкової організації Ізмаїльського порту.

08 лютого 2019 року ОСОБА_1 персонально попереджено про вивільнення 15 травня 2019 року, від підпису про ознайомлення з попередженням він відмовився.

Листом Професійної спілки працівників морського транспорту України від 28 лютого 2019 року № 01-059 рекомендовано керівнику Ізмаїльської філії ДП «Адміністрація морських портів України» вжити заходи щодо припинення процедури скорочення та виключення зі штатного розпису 48 контролерів служби морської безпеки.

01 березня 2019 року ТОВ «Охоронна компанія «Альфа безпека» звернулося до відповідача з метою надання інформації щодо проведеної процедури скорочення з метою надання вивільненим працівникам загону охорони морського порту служби морської безпеки пріоритетного права на працевлаштування.

05 березня 2019 року відбулася зустріч контролерів на контрольно-пропускному пункті загону охорони морського порту служби морської безпеки і представників Ізмаїльської філії ДП «Адміністрація морських портів України» та ТОВ «Охоронна компанія «Альфа безпека» на якій було обговорено питання працевлаштування працівників загону охорони морського порту служби морської безпеки, після вивільнення за скороченням чисельності та штату до ТОВ «Охоронна компанія «Альфа безпека».

13 березня 2019 року за наслідками робочої зустрічі керівництва Ізмаїльської філії ДП «Адміністрація морських портів України» та Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості досягнуто домовленості про співпрацю між відповідачем та Ізмаїльським міськрайонним центром зайнятості щодо забезпечення та працевлаштування працівників загону охорони морського порту служби морської безпеки у зв`язку зі скороченням.

Розпорядженням Ізмаїльської філії ДП «Адміністрація морських портів України» від 19 березня 2019 року № 4/14 з метою забезпечення дотримання чинного законодавства України при вивільненні контролерів на контрольно-пропускному пункті загону охорони морського порту служби морської безпеки за скороченням чисельності та штату, вирішено повторно провести анкетування контролерів.

21 березня 2019 року позивач відмовився від заповнення анкети та надання інформації щодо обставин, що унеможливлюють звільнення з ініціативи роботодавця, проставивши у відповідній графі анкети підпис.

08 квітня 2019 року Ізмаїльська філія ДП «Адміністрація морських портів України», у відповідь на заперечення від 28 лютого 2019 року, повідомила Професійну спілку працівників морського транспорту України про заплановане скорочення чисельності та штату контролерів на контрольно-пропускному пункті загону охорони морського порту служби морської безпеки, із обґрунтуванням запланованих змін в організації виробництва і праці, а саме оптимізації діючої системи підтримання режиму перебування і переміщення в морському порту, враховуючи необхідність підвищення ефективності економічної діяльності філії та зниження витрат, ефективності використання робочого часу та оптимізації управлінської діяльності. Зазначено про роботу, яка проводиться щодо працевлаштування працівників, що підлягають вивільненню, та про можливість підтримання режиму перебування в морському порту із залученням сторонніх охоронних послуг на договірних засадах.

11 квітня 2019 року відповідач звернувся до первинної профспілкової організації Ізмаїльського порту із поданням про надання згоди на звільнення 15 травня 2019 року, за скороченням чисельності та штату за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, контролерів на контрольно-пропускному пункті загону охорони морського порту служби морської безпеки, усього - 41 працівника, зокрема й ОСОБА_1 .

Згідно з протоколом засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації Ізмаїльського порту від 23 квітня 2019 року № 56 профспілковою організацією прийнято рішення про відмову у наданні згоди на звільнення 15 травня 2019 року, за скороченням чисельності та штату за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, контролерів на контрольно-пропускному пункті загону охорони морського порту служби морської безпеки.

26 квітня 2019 року Ізмаїльська філія ДП «Адміністрація морських портів України» повідомила первинну профспілкову організацію Ізмаїльського порту про невідповідність протоколу від 23 квітня 2019 року № 56 ходу засідання та необґрунтованість прийнятого рішення.

Наказом Ізмаїльської філії ДП «Адміністрація морських портів України» від 15 травня 2019 року № 85-ос ОСОБА_1 звільнено з посади контролера загону охорони морського порту служби морського порту.

Згідно з довідкою Первинної профспілкової організації Ізмаїльського порту від 04 червня 2019 року № ПК-ІІІ ОСОБА_1 перебуває на обліку в Первинній профспілковій організації Ізмаїльського порту та є членом Професійної спілки робітників морського транспорту України.

Суди встановили, що з метою забезпечення працевлаштування, позивачу пропонувалися вакантні посади в ДП «Адміністрація морських портів України» станом на 04 лютого 2019 року (від підпису про ознайомлення позивач відмовився), 18 лютого 2019 року, 25 лютого 2019 року, 04 березня 2019 року, 11 березня 2019 року, 18 березня 2019 року, 25 березня 2019 року, 01 квітня 2019 року, 15 квітня 2019 року та вакантні посади у м. Ізмаїл та Ізмаїльському районі, згідно наданих Ізмаїльським міськрайонним центром зайнятості відомостей станом на 20 березня 2019 року, 28 березня 2019 оку, 02 квітня 2019 року, 09 квітня 2019 року, 17 квітня 2019 року, 06 травня 2019 року. Ознайомлення позивача з вакансіями наявними у ДП «Адміністрація морських портів України», у м. Ізмаїл та Ізмаїльському районі підтверджується відповідними підписами позивача на пропозиції про переведення на посаду та на списках вакантних посад від Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості.

16 квітня 2019 року позивачу пропонувалася вакантна посада прибиральника виробничих приміщень комплексу обслуговування флоту служби експлуатації у Ізмаїльській філії ДП «Адміністрація морських портів» від переведення на яку, він відмовився.

13 вересня 2019 року, 17 вересня 2019 року, 23 вересня 2019 року, 01 жовтня 2019 року, 21 жовтня 2019 року, 29 жовтня 2019 року Ізмаїльською філією ДП «Адміністрація морських портів України» рекомендованими поштовими відправленнями позивачу було направлено пропозиції укладення трудового договору.

07 листопада 2019 року Ізмаїльська філія ДП «Адміністрація морських портів України», на виконання вимог статті 42-1 КЗпП України, запросила позивача для укладення трудового договору з Ренійською та Південною філіями ДП «Адміністрація морських портів України».

Також, позивачу пропонувалися такі посади: охоронник загону охорони портових засобів служби морської безпеки (лист від 13 вересня 2019 року

№1013/14-01-08/Вих/14; підсобний робітник господарського відділу адміністрації господарської служби (лист від 17 вересня2019 року № 1083/14-01-08/Вих/14; охоронник 3 р. загону загальної охорони служби морської безпеки; охоронник 2 р. служби морської безпеки; охоронник 5 р. служби морської безпеки; робітник з комплексного прибирання та утримання будинків прилеглими територіями 2 р. оздоровчого комплексу «Альбатрос»; прибиральник територій служби автотранспортного та господарчого забезпечення; контролер на КППИ загону охорони морського порту; прибиральник територій господарського відділу, двірник дільниці побутового обслуговування; прибиральник службових приміщень

(м. Ізмаїл) Одеського регіонального управління; комірник господарського сектору; прибиральник території адміністративного сектору відділу диспетчеризації та адміністративної роботи служби транспортування та супроводження вантажів; прибиральник виробничих приміщень пасажирського комплексу; прибиральник службових приміщень адміністративно-господарської служби; сторож будівлі адміністративно-господарської служби; прибиральник службових приміщень служби енергетичного забезпечення; підсобний робітник (складу) служби матеріально-технічного постачання (лист від 23 вересня 2019 року

№ 1140/14-01-08/Вих/14 та лист від 20 листопада 2019 року

№ 1632/14-01-08/Вих/14; прибиральник службових приміщень господарського призначення адміністративно-господарської служби (лист від 01 жовтня 2019 року № 1189/Н 08/Вих/14; підсобний робітник господарського відділу адміністрування господарської служби (лист від 21 жовтня 2019 року

№ 1315/14-01-08/Вих/14); робітник з комплексного прибирання та утримання будинків прилеглими територіями; контролер на КПП; прибиральник службових приміщень (лист від 07 листопада 2019 року № 1521/14-01-08/Вих/14; прибиральник службових приміщень у Головному представництві (м. Одеса) ДП «Адміністрація морських портів України» (лист від 03 грудня 2019 року

№ 1698/14-01-08/Вих/14); підсобний робітник дільниці побутового обслуговування (лист 05 грудня 2019 року № 1757/14-01 08/Вих/14; комірник загону загальної охорони служби морської безпеки, черговий бюро перепусток загону охорони морського порту служби МО безпеки (лист від 12 грудня 2019 року

№ 1851/14-01-08/Вих/14; охоронник загону охорони портових засобів служби морської безпеки, прибиральник територій господарського відділу адміністрації господарської служби (лист від 14 листопада 2020 року № 40/14-01-08/Вих/14; вантажник відділу матеріально-технічного постачання (лист 28 січня 2020 року № 151/14-01-08/Вих/14); охоронник служби морської безпеки, прибиральник службових приміщень адміністративно-господарської служби, робітник з благоустрою служби енергетичного забезпечення (лист від 27 лютого 2020 року №287/14-01-08/); охоронник 3 р. загону загальної охорони морського порту морської безпеки (тимчасово), контролер на КПП енергогосподарства (тимчасово), контролер на КПП (водій) служби транспортування супроводження вантажів (лист від 10 березня 2020 року № 385/14-01-08/Вих/14); інспектор загону охорони морського порту служби з безпеки (тимчасово), начальник цеху з пошиву спецодягу адміністративно господарської служби, комірник цеху з пошиву спецодягу адміністративно господарської служби (лист від 13 квітня 2020 року № 713/14-01-08/Вих/14).

Крім того, 17 березня 2020 року № 508/14-01-08/Вих/14 відповідач надіслав позивачу лист з переліком кваліфікаційних вимог для працевлаштування на посаді контролера на КПП загону охорони морського порту.

ОСОБА_1 також надсилалися списки вакантних посад ДП «Адміністрація морських портів України» станом на 21 жовтня 2019 року, 10 березня 2020 року, 16 березня 2020 року, 06 квітня 2020 року, на 27 квітня 2020 року.

Згідно з довідкою Миколаївської філії (адміністрація Миколаївського морського порту) ДП «Адміністрація морських портів України» станом на 15 травня 2019 року у філії були наявні вакансії, зазначені в листі Миколаївського обласного центру зайнятості від 04 серпня 2021 року № 18/04/2765-21, а саме: «змінний капітан водоналивного судна», «капітан-механік», «старший механік-змінний помічник капітана», «змінний помічник капітана-змінний механік», «моторист- матрос».

Із зазначеними вакансіями позивач був ознайомлений 18 квітня 2019 року, від переведення відмовився.

Згідно з інформацією Одеського обласного центру зайнятості від 04 серпня 2021 року № 3888/10-42-21 станом на 15 травня 2019 року.

Щодо вакансій станом на 15 травня 2019 року, зазначених в листі Одеського обласного центру зайнятості від 04 серпня 2021 року № 3888/10-42-21 (за умови розгляду вакансій зазначених щодо філій ДП «Адміністрація морських портів України» то: згідно з пунктом 1.6 посадової інструкції інженера-енергетика відділу газоводопостачання служби енергозабезпечення (ПІ 45.24-15), затвердженої наказом від 20 лютого 2015 року кваліфікаційними вимогами до інженера-енергетика є повна або базова вища освіта відповідного напрямку підготовки (спеціаліст, бакалавр), без вимог до стажу роботи.

Позивач не міг обійняти зазначену посаду з підстав відсутності відповідної освіти.

Водночас згідно з пропозицією про переведення на посаду, 18 квітня 2019 року позивач був ознайомлений з зазначеною вакансією, від переведення на яку він відмовився.

Згідно з довідкою Херсонської філії ДП «Адміністрація морських портів України» від 28 жовтня 2021 року № 26-01/15-133 у Херсонській філії станом на 15 квітня 2019 року та 15 травня 2019 року обліковувалася вакансія «слюсар з виробництва деталей і вузлів систем вентиляції, кондиціювання повітря, пневмотранспортну і аспірації» та станом на вказані дати ця посада у штатному розписі не обліковувалася.

20 листопада 2019 року Ізмаїльська філієя ДП «Адміністрація морських портів України» запропонувала ОСОБА_1 укласти трудовий договір про працевлаштування, згідно списку посад ДП «Адміністрація морських портів України» станом на 18 листопада 2019 року, а саме: Бердянська філія ДП «Адміністрація морських портів України» (охоронник 3 р); - Чорноморська філія ДП «Адміністрація морських портів України» (охоронник 2 р., охоронник 5 р.); - Ренійська філія ДП «Адміністрація морських портів України» (прибиральник територій, робітник з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями); - Херсонська філія ДП «Адміністрація морських портів України» (двірник); - Південна філія ДП «Адміністрація морських портів України» (контролер на контрольно пропускному пункті); - Філія «Дельта-лоцман» (прибиральник службових приміщень (м. Ізмаїл); - Одеська філія ДП «Адміністрація морських портів України» (прибиральник територій, підсобний робітник, прибиральник службових приміщень, прибиральник території (з прибиранням туалету дворового), підсобний робітник (складу).

Ізмаїльська філія ДП «Адміністрація морських портів України» рекомендованими поштовими відправленнями від 05 грудня 2019 року, 03 грудня 2019 року, 12 грудня 2019 року, 04 травня 2020 року, 13 квітня 2020 року, 23 березня 2020 року, 17 березня 2020 року, 16 березня 2020 року, 10 березня 2020 року, 27 лютого 2020 року, 28 січня 2020 року, 14 січня 2020 року надіслала позивачу пропозиції укладення трудового договору.

Згідно з довідкою Скадовської філії ДП «Адміністрація морських портів України» від 25 жовтня 2021 року № 1100/23-01-02 станом на 15 травня 2019 року у Скадовській філії ДП «АМПУ» вакансія за посадою капітана портового нагляду служби капітана морського порту не обліковувалась. Звіт за формою 3-ПН (Інформація про попит на роботи (вакансії)) за посадою капітана портового нагляду служби капітана морського порту до Скадовськ районного центру зайнятості не надавався.

Щодо вакантних посад у Ренійській філії, а саме: «начальник і «інженер», «інженер з охорони праці», «механік», «механік (судновий)-помічник капітана», «слюсар-ремонтник», «електромонтер з ремонту обслуговування електроустаткування», «моторист-матрос», суди встановили, що у листі Одеського обласного центру зайнятості від 04 серпня 2021 року № 3888/10-42-21 зазначено про наявність станом на 15 травня 2019 року посади - «електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування». Згідно з наказом від 14 травня 2019 року № 327-К/21 «Про прийом» на зазначену посаду 14 травня 2019 року, шляхом переведення з ДП «Рівненський морський торговельний порт» працевлаштовано іншу особу. Тобто станом на 15 травня 2019 року посада не була вакантною.

18 квітня 2019 року позивач був ознайомлений із зазначеною вакансією.

Згідно з листом Ренійської філії ДП «Адміністрація морських портів України» від 26 жовтня 2021 року № 3454/21-01-08 з 15 травня 2019 року в Ренійській філії ДП «Адміністрація морських портів України» вакансії за посадами, які зазначені у листі Одеського обласного центру зайнятості від 04 серпня 2021 року № 3888/10/42-21 - «начальник відділу», «інженер», «інженер з охорони праці», «механік (судновий)-помічник капітана», «механік», «електромонтер з ремонту обслуговування електроустаткування», «моторист-матрос» були відсутні та штатним розписом не передбачались.

У цьому ж листі зазначено, що станом на 15 травня 2019 року у Ренійській філії ДП «Адміністрація морських портів України» обліковувались наступні вакансії: «начальник відділу економіки, планування та тарифоутворення», «інженер 1 категорії режимно-секретного сектору», «інженер 1 категорії служби охорони праці», «змінний помічник капітана-змінний механік судновий службово-роз`їзного судна «Арктур» портового флоту ОДС», «змінний механік пожежно-рятувального судна «Смелый» портового флоту ОДС», «моторист 1 класу - матрос 1 класу резерву портового флоту ОДС», «слюсар-ремонтник 4 розряду ділянки каналізації енергогосподарства», за якими до Ренійського центру зайнятості були надані звіти за формою 3-ПН.

Позивач не міг обійняти жодну із зазначених посад з підстав відсутності відповідної освіти.

Водночас згідно з пропозицією про переведення на посаду, 18 квітня 2019 року позивач був ознайомлений із зазначеними вакансіями, від переведення - відмовився.

Щодо вакантної посади у Чорноморській (Іллічівській) філії «інженер з технічного нагляду (будівництво)», суди встановили, що позивач не міг обійняти зазначену посаду з підстав відсутності відповідної освіти.

Водночас згідно з пропозицією про переведення на посаду, 18 квітня 2019 року він був ознайомлений з зазначеною вакансією, від переведення на яку він відмовився.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пункті 1 частини першої статті 40 КЗпП України, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України).

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-3048цс15 та Верховного Суду, викладеній у постанові від 13 травня 2020 року у справі № 755/3972/17-ц.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що його звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України відбулося з дотриманням норм трудового законодавства. Відповідач виконав свій обов`язок стосовно працевлаштування позивача, запропонувавши йому всі вакантні посади у ДП «Адміністрація морських портів», а не лише у Ізмаїльській філії. Позивач не має бажання ані працевлаштовуватися на запропоновані йому відповідачем посади, які відповідають його професії/спеціальності, ані отримувати професійно-технічну освіту, з метою працевлаштування в інших підприємствах, організаціях, установах.

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що такі висновки судів суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17; постановах Верховного Суду від 25 липня 2019 року у справі № 382/1039/16-ц, від 23 січня 2018 року у справі № 273/212/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 166/1263/17, від 22 травня 2019 року у справі № 753/2289/17від 31 жовтня 2019 року у справі № 200/1562/18, від 11 грудня 2019 року у справі № 569/9913/18, від 29 січня 2020 року у справі № 761/41149/16, від 22 вересня 2020 року у справі № 161/7196/19, від 09 грудня 2021 року у справі № 646/2661/20 та постановах Верховного Суду України

від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, від 25 травня 2016 року у справі

№ 6-3048цс15.

Перевіряючи наведені доводи заявника Верховний Суд виходить з такого.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 зазначено, що «за приписами частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. З огляду на викладене, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав відступити від цих висновків».

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що йому не були запропоновані наступні посади:

охоронник у Маріупольській філії ДП «Адміністрація морських портів» (була вакантною з 11 травня 2019 року до 20 травня 2019 року);

охоронник у Бердянській філії ДП «Адміністрація морських портів» (була вакантною у травні 2019 року);

прибиральник службових приміщень у Бердянській філії ДП «Адміністрація морських портів» (була вакантною у травні 2019 року);

контролер на контрольно-пропускному пункті в Ренійській філії ДП «Адміністрація морських портів» (була вакантною з 05 лютого 2019 року до 11 лютого 2019 року);

діловод в Ренійській філії ДП «Адміністрація морських портів» (була вакантною з 29 березня 2019 року до 02 квітня 2019 року).

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 суди встановили, що з метою забезпечення працевлаштування позивача, йому пропонувалися вакантні посади в ДП «Адміністрація морських портів України» станом на 04 лютого 2019 року

(від підпису про ознайомлення позивач відмовився), 18 лютого 2019 року,

25 лютого 2019 року, 04 березня 2019 року, 11 березня 2019 року, 18 березня

2019 року, 25 березня 2019 року, 01 квітня 2019 року, 15 квітня 2019 року та вакантні посади у м. Ізмаїл та Ізмаїльському районі, згідно наданих Ізмаїльським міськрайонним центром зайнятості відомостей станом на 20 березня 2019 року,

28 березня 2019 оку, 02 квітня 2019 року, 09 квітня 2019 року, 17 квітня 2019 року, 06 травня 2019 року. Ознайомлення позивача з вакансіями наявними у ДП «Адміністрація морських портів України», у м. Ізмаїл та Ізмаїльському районі підтверджується відповідними підписами позивача на пропозиції про переведення на посаду та на списках вакантних посад від Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості.

Зокрема, посади: прибиральник службових приміщень у Бердянській філії, контролер на контрольно-пропускному пункті в Ренійській філії, охоронник у Маріупольській філії були наявними у списках наявних постійних посад

ДП «Адміністрація морських портів України», з якими позивач був ознайомлений, однак згоди на зайняття будь-якої з посад не надав, що дає підстави для висновку про відсутність у позивача наміру продовжувати трудові відносини з відповідачем.

Ознайомившись з переліком вакансій, в тому числі й наданих йому після звільнення, він не висловив свою волю на заміщення хоча б однієї з великого переліку вакантних посад, які були наявними у всіх філіях ДП «Адміністрація морських портів України», інших підприємствах по м. Ізмаїл та Ізмаїльському району, ТОВ «Охоронна компанія «Альфа-безпека», а також не виявив бажання отримати професійно-технічну освіту за допомогою служби зайнятості.

Дії учасників трудових правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Справедливість - це одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Для приватного права є притаманною також є така засада як розумність.

Згідно зі статтею 4 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця 1982 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року

№ 3933-XII, трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби.

З огляду на наведене, доводи касаційної скарги про порушення відповідачем процедури звільнення позивача на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, у зв`язку із невключенням до переліку вакансій всіх посад, зокрема, діловода в Ренійській філії ДП та охоронника у Бердянській філії, за обставин цієї справи (надання роботодавцем великої кількості вакансій, відсутність у позивача наміру працювати на таких посадах), є необґрунтованими.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 травня 2024 року у справі № 761/15152/21.

Зважаючи на наведене, доводи касаційної скарги про неврахування судами попередніх інстанцій висновку Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17, висновків Верховного Суду, викладених

у постановах від 29 січня 2020 року у справі № 761/41149/16-ц, від 22 вересня 2020 року у справі № 161/7196/19, від 09 грудня 2021 року у справі № 646/2661/20 та постановах Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі

№ 6-40цс15, від 26 травня 2016 року у справі № 6-3048цс15 щодо застосування частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП, є необґрунтованими, оскільки оскаржувані судові рішення таким висновкам не суперечать.

У постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 382/1039/16-ц, на яку посилається заявник у касаційній скарзі, зазначено, що до кола працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, і працівники, які не мають таких переваг, а тому підлягають звільненню, входять всі працівники, що займають таку ж посаду і виконують таку ж роботу на підприємстві.

У постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 569/9913/18, на яку посилається заявник посилається у касаційній скарзі, зазначено, що процедура визначення кваліфікації та продуктивності праці працівників, а також процедура визначення осіб, які мають переважне право на залишення на роботі, законодавчо не визначена. Проте, враховуючи, що потреба у визначені (оцінці) наявності такого права виникає при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, скороченням чисельності штату працівників, яке ініціюється роботодавцем, тому створити умови та провести таку оцінку повинен роботодавець.

Оскаржувані судові рішення таким висновкам Верховного Суду не суперечить.

Перевіряючи доводи позивача про неврахування відповідачем його переважного права на залишення на роботі, суди виходили з того, що скороченню підлягали всі посади контролерів на контрольно-пропускному пункті загону охорони морського порту служби морської безпеки Ізмаїльської філії відповідача, а тому вирішення питання наявності у ОСОБА_1 переважного права на залишення на роботі не було необхідним.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з таким висновком судів, оскільки відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Правила статті 42 КЗпП України щодо врахування переважного права залишення на роботі, підлягають застосуванню, якщо відбувається часткове (не повне) скорочення рівнозначних (однотипних) посад, тобто частина посад скорочується, частина - ні, що дає можливість порівняти кваліфікацію та продуктивність праці працівників на рівнозначних (однотипних) посадах, які підлягають скороченню.

У такому випадку переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам із урахування інших підстав, перелічених у частині другій

статті 42 КЗпП України (див. постанову Верховного Суду У постанові від 14 червня 2022 року у справі № 465/7570/18).

Зважаючи на те, що скороченню підлягали усі посади контролерів на контрольно-пропускному пункті загону охорони морського порту служби морської безпеки Ізмаїльської філії відповідача, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для оцінки застосування переважного права позивача на залишення на роботі відповідно до статті 42 КЗпП України.

Крім того, суди встановили, що відповідач запропонував позивачу всі вакантні посади у ДП «Адміністрація морських портів» (у всіх філіях), а також, що

ТОВ «Охоронна компанія «Альфа безпека» надало пріоритетне право на працевлаштування до товариства працівникам загону охорони морського порту служби морської безпеки Ізмаїльської філії ДП «Адміністрація морських портів України», що підлягали вівільненню.

Бажання бути працевлаштованим на будь-яку із запропонованих посад до

ДП «Адміністрація морських портів України» та ТОВ «Охоронна компанія «Альфа безпека» позивач не виявив.

У постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 273/212/16-ц, на яку посилається заявник у касаційній скарзі зазначено, що з урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 суди попередніх інстанцій встановили, що відповідач довів дотримання процедури звільнення позивача на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, а отже урахували згаданий висновок Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 166/1262/17, на яку посилається заявник у касаційній скарзі, зазначено, що рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо, добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

Необґрунтованість відмови профспілкового комітету у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України була встановлена судом першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд. Такі висновки колегія суддів вважає обґрунтованими.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 02 червня 2021 року у справі № 500/4406/19, від 10 червня 2022 року у справі № 500/4430/19, від 22 жовтня 2022 року у справі № 500/4415/19.

Безпідставними є посилання у касаційній скарзі на неврахування судами попередніх висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 31 жовтня 2019 року у справі № 200/1562/18, оскільки у цій постанові викладено висновок щодо застосування частини третьої статті 32 КЗпП України, яка не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за встановлені статтею 400 ЦПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції та до невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. Такі доводи були предметом перегляду судів першої та апеляційної інстанцій та не знайшли свого підтвердження.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, не дають підстав вважати, що суди порушили норми матеріального та процесуального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За змістом частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Зважаючи на те, що доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують і на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, а тому Верховний Суд, застосувавши правило частини третьої статті 401 ЦПК України, вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, то підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Капінус Андрій Анатолійович, залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 травня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков Р. А. Лідовець Д. Д. Луспеник