Справа № 522/748/24
Провадження № 2/522/2988/24
11 квітня 2024 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі :
головуючого судді Суворової О.В.,
за участю секретаря судових засідань Довгань Ж.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Одеська Товарна Біржа про визнання дійсним біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Одеська Товарна Біржа про визнання дійсним біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме договору купівлі-продажу від 11.07.1994 року №3666, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , який був зареєстрований на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод.
В обґрунтування позову вказує, що 11 липня 1994 року позивачка придбала у відповідачів квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 54.8 кв.м., що підтверджується договором № 3666, який був зареєстрований на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод, реєстраційний номер 3666 від 11 липня 1994 року. Даний договір був підписаний сторонами, а також завірений експертом Одеської товарної біржи та Директором товарної біржи і скріплений печаткою. Крім того , плата за оформлення договору купівлі-продажу була призведена сторонами у відповідності діючого на той час законодавства, сторонами був сплачений біржовий збір та сплачено державне мито. Крім того, після укладення даного договору вона зареєстровала його в Одеському міжміськбюро технічної інвентаризації м. Одесі 18 липня 1994 року в реєстровій книзі: № 75 пр. стр.53, реєстр 405, про що свідчить відмітка на зворотній сторінці договору, та скріплено відповідною печаткою. При укладенні біржового договору були виконані всі вимоги ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» і ця угода не була заборонена законом. В зв`язку з зазначеним та тим, що позивач на даний час має намір розпорядитися своєю квартирою, вона звернулася із відповідним позовом.
Ухвалою суду від 23.01.2024 року провадження по справі відкрито та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судові засідання , призначені на 15.02.2024 року та 11.04.2024 року , сторони не з`явились, про дату та час повідомлені належним чином. Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує (а.с.29).
Відповідач та третя особа в судові засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно, на адресу суду повернулись поштові конверти із відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання» (а.с.20,29-35).
Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18.
Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Суд вбачає, що сторони сповіщені про дату та час судового засідання належним чином, матеріалів справи достатньо для ухвалення рішення, а тому суд приходить до висновку про можливість розглядати справу.
Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 11 липня 1994 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 , яка діяла в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 54.8 кв.м. , яка складається з трьох кімнат, що підтверджується договором № 3666 купівлі-продажу нерухомого майна, який був зареєстрований на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод, реєстраційний номер 3666 від 11 липня 1994 року (а.с.8-9).
На виконання умов даного договору купівлі продажу сторони договору, повністю виконали істотні умови даного Договору №3666 купівлі - продажу нерухомого майна.
Згідно із ст. 1 Закону України "Про товарну біржу", діяльність товарної біржі здійснюється у відповідності з цим Законом та діючим законодавством України, статутом біржі, правилами біржової торгівлі.
Розділом 4 Закону України "Про товарну біржу" визначені основні принципи правил ведення біржової торгівлі та здійснення біржових операцій, якими, зокрема, встановлено, що біржовою операцією вважається тільки та угода, яка відповідає сукупності умов, які передбачені ч. 1 ст. 15 Закону, а саме: якщо вона представляє собою купівлю-продажу, поставку, обмін товару, що допущені до обміну на товарній біржі; якщо її учасники ї членами товарної біржі; якщо угода надана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.
Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі (частини 2, 4 статті 15 Закону України "Про товарну біржу").
Отже, при укладенні договору купівлі-продажу сторонами були дотримані всі умови, яких необхідно дотримуватися при укладенні договорів на товарній біржі, у відповідності до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу".
За твердженням позивача сторонами було виконано умови договору купівлі-продажу в повному обсязі. Так, позивач сплатив відповідачам вказані у договорі кошти, відповідачі після відчуження проданої квартири виселились з неї, позивач вселився в квартиру, користується нею в повному обсязі, сплачує комунальні платежі та інші послуги.
Між тим, на даний час позивач не має можливості розпоряджатися вказаним нерухомим майном, оскільки чинне законодавство передбачає нотаріальне посвідчення договорів.
Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.
Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у 1994 році , для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.
У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.
За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).
Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 слідує, при розгляді справ про визнання правочинів дійсними суди повинні з`ясувати чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи не втрачена така можливість.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони при укладенні Договору купівлі-продажу нерухомого майна досягли згоди з усіх його істотних умов та виконали усі умови цього договору, але чинним на час його укладання законодавством було передбачено нотаріальне посвідчення такого договору, але він не був нотаріально посвідчений у зв`язку з укладенням на Товарній Біржі.
На підставі викладеного, суд вважає, що вищевказаний договір слід визнати дійсним у відповідності ст. 220 ЦК України.
За таких обставин, враховуючи обґрунтованість позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 60, 81, 89, 206, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, - Керуючись ст. ст.12,13,76,77,141,259,263,264,265,268,272,273 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Одеська Товарна Біржа про визнання дійсним біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна - задовольнити.
Визнати дійсним договір №3666 купівлі-продажу нерухомого майна від 11 липня 1994 року, укладений на Одеській товарній біржі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а саме квартири, загальною площею 54.8 кв.м. , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 11.04.2024 року.
Суддя О.В.Суворова