справа № 619/1214/24
провадження № 2/619/592/24
27 червня 2024 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Калиновської Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Булах С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -
Представник позивача, ОСОБА_1 ОСОБА_3 , звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просила змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - з 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, - на аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що Жовтневим районним судом м. Харкова 07.09.2021 винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подачі заяви 06.09.2021 до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Як вказує позивач, за час після видачі судового наказу ОСОБА_5 вийшла заміж та взяла прізвище чоловіка ОСОБА_6 . Позивач, ОСОБА_1 добровільно сплачував аліменти у визначеній судом сумі на розрахунковий рахунок відповідача, оскільки дбав про матеріальне забезпечення своєї дитини. Крім того, ОСОБА_1 брав на себе додаткові витрати, пов`язані з лікуванням та розвитком дитини. Проте, ОСОБА_2 звернулася до Холодногірсько Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання судового наказу Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.09.2021. За даною заявою 21.04.2023 відкрито виконавче провадження №71635728, що підтверджується відомостями з Автоматизованої системи виконавчого провадження. З квітня 2023 року з заробітної плати позивача також відраховуються суми аліментів, визначені судовим наказом по справі №639/6089/21 від 07.09.2021. Відповідно до заяви стягувача у виконавчому провадженні №71635728 заборгованості по сплаті аліментів немає.
Крім того, позивач вказує, що 08.09.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 було зареєстровано шлюб. 11.08.2023 було внесено запис про ОСОБА_1 як батька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Разом з позивачем проживають дружина ОСОБА_7 та син дружини ОСОБА_9 , які перебувають на його утриманні. Місце реєстрації та проживання позивача є АДРЕСА_1 , але, у зв`язку з несенням служби у лавах Національної гвардії України, а саме у Військовій частині НОМЕР_1 , що знаходиться у АДРЕСА_2 , позивач змушений винаймати житло, що також впливає на його матеріальний стан. Також змінилось матеріальний та сімейний стан відповідача, ОСОБА_5 повторно вийшла заміж, отримала у спадок земельну ділянку та житловий будинок, що свідчить про покращення її матеріального становища. Натомість, позивач з 2021 року добровільно сплачував аліменти на утримання сина, брав участь у витратах, пов`язаних з його лікуванням, розвитком та дозвіллям. На даний час він служить у лавах Національної гвардії України, є учасником бойових дій, бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією країни агресора проти України, перебуваючи у гарячих точках.
Представник позивача позовні вимоги підтримала, та просив їх задовольнити. Надала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача.
Відповідач, повторно не з`явилася, причину неявки не повідомила, про місце, дату та час судового засідання повідомлялася належним чином.
Відповідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням того, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, не з`явився у судове засідання, не подав відзив на позов, до того ж, інформація щодо часу розгляду даної справи розміщена на офіційному веб-сайті судової влади України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.
Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.
Судом встановлено, що Жовтневим районним судом м. Харкова 07.09.2021 винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подачі заяви 06.09.2021 до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Частиною 3статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з частиною 3 ст.80 СК України розмір аліментів, визначений судом одному з подружжя, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і /або/ сімейного стану.
Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 « Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037 від 17.05.2017, яким були внесені зміни до ч.2 ст.182 СК України, та встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку погіршення матеріального стану платника аліментів, якщо у нього зменшився дохід чи такий взагалі відсутній, або з`явився додатковий обов`язок сплати аліментів на утримання інших осіб (неповнолітніх, непрацездатних), змінився сімейний стан, тощо.
Так, відповідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , ОСОБА_1 має неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.12.2023 у справі №639/6063/23 позов ОСОБА_10 до ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з 17.10.2023 до досягнення дитиною повноліття.

23.01.2024 постановою державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 04.01.2024 №639/6063/23 (ВП№73952137).

01.02.2024 Постановою державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в межах виконавчого провадження №73952137 звернено стягнення з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику, в розмірі 1/4 доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, на даний час стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей позивача становить 50% всіх видів доходу ОСОБА_1 .

Так, станом на дату подання позовної заяви сімейний стан позивача змінився.

Крім того, 08.09.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 .

Відповідно довідки від 12.08.2023 №4128 ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 з 25.06.2022 по теперішній час.

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 від 12.02.2024 №4554, яка видана ОСОБА_1 , відповідно до розділу «сімейний стан» особової справи зазначено: одружений, дружина ОСОБА_7 , 1995 р.н., син ОСОБА_8 , 2013 року народження, син ОСОБА_4 , 2017 року народження, син дружини ОСОБА_9 , 2015 року народження.

Позивач вказує на те, що матеріальне стан відповідача також змінився вказуючи на те, що ОСОБА_11 отримала у спадок земельну ділянку та житловий будинок, що підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (інформаційна довідка №366026034).

Враховуючи зміст ст. ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна сімейного та матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з нормами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

З урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, беручи до уваги те, що позивач має на утриманні неповнолітніх дітей та дружину, встановлені підстави щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні, а відтак позов підлягає задоволенню у зв`язку з вищезазначеними вимогами чинного законодавства.

За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Пунктом 23 Постанови №3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснює, що у новому розмірі аліментів сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.ч. 1, 2 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

У ч.ч. 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 12, 13, 76, 81, 259, 263, 264 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити.

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - з 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, - на аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня оголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Л. В. Калиновська