ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/8634/23 Головуючий суддя І інстанції Семіряд І. В.
Провадження № 22-ц/818/1925/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: за законом.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Березюк А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шершень Юрія Сергійовича на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 березня 2024 року, по справі № 638/8634/23, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Шоста ХМДНК про визначення строку для прийняття спадщини

в с т а н о в и в :

27.07.2023 позивач ОСОБА_2 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом. В обґрунтування позову позивач зазначив, що позивач 14.09.2021 виїхав до м. Варшава, Руспубліка Польща. З 10.07.1963 позивач перебував у шлюбі зі ОСОБА_3 , у шлюбі мають двох дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . після смерті дружини відкрилась спадщина, що прийнята позивачем та їх дітьми. ІНФОРМАЦІЯ_2 син позивача ОСОБА_5 помер. Після смерті сина відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири. За життя ОСОБА_5 заповіт не склав. Позивач, а також дв ідоньки ОСОБА_5 є спадкоємцями першої черги. Станом на день смерті сина позивач проживав у Польщі, 18.01.2022 позивач склав заяву про прийняття спадщини після смерті сина у Посольстві України у Республіці Польща, заява складено у шестимісячний строк. Однак заяву не було подано нотаріусу, у зв`язку з тим, що строк закінчувався 10.05.2022 і позивач планував приїхати до м. Харкова. Пізніше позивачу стало відомо, що у нотконторі заведено спадкову справу на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини. Після початку бойових дій на території України у позивача була відсутня можливість прибути до м. Харкова задля оформлення спадщини після смерті сина. Через активні обстріли та ведення бойових дій на околицях міста Харкова позивач був змушений залишитись на території Республіка Польща задля збереження життя. У позивача наявні проблеми зі здоров`ям, він неодноразово звертався до закладів охорони здоров`я за місцем тимчасово мешкання. 11.07.2023 представник позивача за довіреністю звернувся до нотконтори з заявою про видачу свідоцтва на спадщину за законом на належне позивачу спадкове майно після смерті позивача. Постановою нотаріуса відмовлено у вчинені нотаріальної дії у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для звернення з заявою про прийняття спадщини. У зв`язку з чим позивач просить визначити ОСОБА_2 додатковий строк тривалістю один місяць для подання заяви про прийняття спадщини.

22.01.2024 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що ОСОБА_1 стало відомо про смерть батька її ОСОБА_5 , після чого у січні 2022 року подала заяву про прийняття спадщину. Державним нотаріусом винесеннго постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Постанова нотаріуса мотивована тим, що наявний арешт, який накладений на все майно. Позивач виїхав до Варшави. За життя ОСОБА_5 заповіт не склав. Позивач, а також дві доньки ОСОБА_5 є спадкоємцями першої черги. Позивач у Польщі склав заяву про прийняття спадщини. Також позивач зазначає, що йому стало відомо, що у нотконторі заведено спадкову справу. Позивачу потрібно було лише зайти на пошту та відправити відповідну заяву про прийняття спадщини до Шостої нотконтори. Відповідач вказує, що позивачем не доведено, що йому завадило , знаючи про спадкову справу, направити поштою до м. Харкова заяву про прийняття спадщини, при тому що бойові дії на той час ще не розпочались. Окрім того, позивачем не доведено, що він планував поїздку до м. Харкова для того, щоб подати заяву про прийняття спадщини. Дооформлювати спадщину за померлою дружиною позивача, приїздила його донька, на поховання з сином позивач не приїхав. Окрім того, на думку відповідача, якщо з таким станом здоров`я позивач був у змозі оформити заяву про прийняття спадщини, то відповідно мав можливість і відправити цю заяву поштою. Зовсім нелогічно звучить твердження, що з таким станом здоров`я, людина похилого віку планувала їхати до м. Харкова щоб особисто подати заяву про прийняття спадщини. Після початку бойових дій Шоста нотконтора не була зачинена та продовжувала працювати. Відповідач вказуює, що коли йде мова про дні або навіть тижні пропущення строків, то доводи сторони сприйматись нормально, але 1,5 роки це вже зовсім нерозсудливо. Також відповідачем зазначено, що вона є інвалідом з дитинства, ні позивач, ні спадкодавець належним чином не піклувались про інтереси дитини протягом всього її життя. Відповідач заперечує проти задоволення позову та просить відмовити та не надавати позивачу додатковий строк для прийняття спадщини.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 березня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визначено ОСОБА_2 строк для прийняття спадщини за законом після смерті його сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном у один місяць з дня набрання судовим рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Шершень Ю.С. просить рішення скасувати, та у задоволенні позову відмовити.

Скарга мотивована тим, що зі змісту конкретних обставин, хронології та послідовності дій позивача не вбачається підстав для висновку про поважність пропуску строку звернення до суду, а тривале зволікання зі зверненням до суду за захистом своїх прав є нічим іншим як неналежне використання процесуальних прав і не є поважною причиною пропуску строку.

Вказує, що тривалість різних захворювань позивача становить 33 дні і з них лише 19 днів поза межами строку на прийняття спадщини, за період з 13.08.2022 до 27.07.2023 року позивачем не підтверджено, а судом не з`ясовано жодної обставини, що спростувала елементарну бездіяльність і хоч якось обґрунтував неможливість звернення до нотаріусу чи суду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 адвокат Шох К.А. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що у позивача були істотні перешкоди для реалізації своїх прав щодо прийняття спадщини після сина ОСОБА_5 , а саме були наявні хвороби, перебіг яких суттєво вплинув на реалізацію ним своїх спадкових прав, оскільки сам період лікування та відповідно реабілітації з огляду на поважний вік позивача були доволі тривалими.

У позивача були наявні тривалі захворювання як у період перебігу строку для звернення із заявою про прийняття спадщини так і після спливу його строку в рамках 10 місячного строку на прийняття спадщини.

Зважаючи на оголошений з 24 лютого 2022 року в країні воєнний стан, активні бойові дії на території м. Харкова та Харківської області позивач був з об`єктивних причин позбавлений можливості звернутися у шестимісячний строк після відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з положеннями ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржене рішення вказаним вимогам у повній мірі відповідає.

Задовольняючи позов суд зазначив наступні мотиви свого рішення.

Позивач є особою похилого віку, перебіг реабілітації після лікування у його віці має тривалий характер та проходить складно. Стан здоров`я позивача не давав йому змоги вчасно звернутися з заявою про прийняття спадщини за законом та є однією з причин пропуску строку на подачу цієї заяви.

Судом встановлено, що у позивача були наявні тривалі захворювання як у період перебігу строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, так і після спливу цього строку.

Поважними причинами пропуску, зокрема, визнаються: тривала хвороба спадкоємців, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна, введення на території України воєнного стану, похилий вік спадкоємця.

Тобто, спадкоємець пропустив строк на подачу заяви про прийняття спадщини у зв`язку з перебуванням за кордоном під час ведення активних бойових дій на території України, а також через захворювання, наявні у ОСОБА_2 та їх тривале лікування.

Від прийняття спадщини після померлої сина ОСОБА_5 його батько ОСОБА_2 не відмовлявся.

В зв`язку з чим, суд визнає причини пропуску подання заяви позивачем про прийняття спадщини поважними та встановлює додатковий строк для прийнятті спадщини.

06 березня 2022 року постанову КМУ від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» доповнено п. 3, яким установлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється.

Постановою КМ № 719 від 24 червня 2022 року п. 3 постанову КМУ від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» змінено, установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Так, дійсно, Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21 дійшов висновку про те, що постанова Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Разом з тим, судом враховано, що інформація про постанову КМУ від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» була висвітлена для загального доступу, та позичав, який не є юристом, є особою похилого віку не знав та не міг знати, що постанова Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Окрім того суд зазначає, що строк для подання заяви для прийняття спадщини сплив 05.05.2022, тобто під час бойових дій на території України, зокрема у місті Харкові. Також, судом враховано, що позивачем ОСОБА_2 у межах 6-місячного строку подано заяву про прийняття спадщини до Посольства України у Польщі, проте згодом вчасно не було подано до нотаріальної контори на території України, оскільки позивач перебував закордоном у іншій державі.

Отже, хоча пропуск строку для прийняття спадщини значний, проте у сукупності з іншими обставинами справи, вказує наявність підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, оскільки визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини, пропущено ОСОБА_2 із поважних, незалежних від позивача причин.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

3а змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця яке залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Судом встановлено, що з 10.07.1963 позивач ОСОБА_2 перебував у шлюбі зі ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_1 .

У шлюбі зі ОСОБА_3 ОСОБА_2 має двох дітей: доньку - ОСОБА_4 та сина - ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 , дружина позивача, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 .

Після смерті дружини ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відкрилася спадщина на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що була прийнята спадкоємцями першої черги: позивачем, донькою позивача - ОСОБА_4 та сином - ОСОБА_5 .

Донька позивача ОСОБА_4 відмовилася від належної їй 1/3 частини спадкового майна після смерті своєї матері ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 , про що міститься інформація у Свідоцтві про право на спадщину за законом від 27.12.2021.

Отже, позивач ОСОБА_2 успадкував 2/3 частини квартири, що підтверджується вищевказаним Свідоцтвом та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 337873895 від 04.07.2023.

На залишкові 1/3 частини квартири спадкоємцем за законом був син позивача - ОСОБА_5 , проте з інформації, наявної у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - він не зареєстрував право власності на свою частину спадкового майна.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_3 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 10 листопада 2021 року.

Після смерті сина ОСОБА_2 відкрилася вищевказана спадщина у вигляді 1/3 частини 2-кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Як встановлено в судовому засіданні за життя син позивача - ОСОБА_5 заповіт не складав.

Отже, позивач ОСОБА_2 , а також дві доньки спадкодавця ОСОБА_5 є спадкоємцями першої черги за законом.

Станом на день смерті ОСОБА_5 та відкриття спірної спадщини позивач ОСОБА_2 проживав у Польщі, що підтверджується відміткою в паспорті громадянина України про виїзд 14.09.2021.

18.01.2022 ОСОБА_2 у 6-ти місячний строк звернувся до Посольства України у Польщі із заявою про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_5 .

Як вбачається, зі спадкової справи №147/2022, з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 . 21.02.2022 звернулась ОСОБА_1 .

З цієї ж спадкової справи вбачається, що постановою нотаріуса Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори позивачу ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сина ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже така поведінка позивача свідчить про те, що він вважав належним та вчасним прийняттям спадщини звернення із вказаною заявою до Посольства України у Польщі.

Так, відповідно до п. 3.11.3. Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України (затв. Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України 27.12.2004 № 142/5/310, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2004 р. за № 1649/10248) - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати консулу заяву про прийняття спадщини.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що спадкодавець чітко та публічно у межах 6-місячного строку висловив українському Консулу, який має право здійснювати відповідні нотаріальні дії закордоном, своє бажання прийняти спадщину, яка відкрилась після смерті його сина. Наступна значна затримка позивача із зверненням до нотаріуса в Україні для оформлення спадкових прав була пов`язана як зі станом його здоров`я, поважним віком, йому на день відкриття спірної спадщини було 83 роки, а також активними військовими діями в Україні, змінами у законодавстві, які у своїй сукупності дійсно є поважними причинами у розумінні ст. 1270 ЦК України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до змісту ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин лише суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а тому правові висновки касаційного суду не мають юридичного значення для інших суб`єктів правозастосування. Тому правовий режим врегулювання перебігу 6-ти місячного строку для прийняття спадщини у даному випадку не відповідає критерію правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права.

Колегія суддів погоджується з тим, що після звернення позивача до Посольства України із заявою про прийняття спадщини у позивача виникли легітимні очікування на спадкування, які захищаються гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року від непропорційного втручання у ці майнові права.

Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону, не є безпідставним та непропорційним.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції правильно виснував, що позбавлення позивача права на спадщину у даному випадку буде надмірним тягарем, що не є пропорційним меті законодавчого обмеження строку подання заяви про прийняття спадщини, відтак, буде порушено «баланс» між інтересами держави та фізичної особи.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №761/42165/17-ц від 28 жовтня 2019 року, яку суд першої інстанції відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України обґрунтовано врахував у своїх висновках.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

На підставі вищевказаних обставин та правового обґрунтування колегія суддів визнає, що оскаржене рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростували, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шершень Юрія Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 25 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 01 липня 2024 року.

Головуючий В.Б. Яцина

Судді колегії О.Ю.Тичкова

Ю.М.Мальований