Справа № 521/9617/24
У Х В А Л А

Іменем України

24 червня 2024 року м.Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Роїк Д.Я. розглянувши заяву позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, визначення способів участі батька у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Невмержицький О.М. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, визначення способів участі батька у вихованні дитини.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.06.2024 року позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.

Разом із позовом від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, шляхом забезпечення позивачу спілкування ( контакту) з малолітнім ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом відео зв`язку, телефонного зв`язку, зокрема з використанням соціальних мереж ( Telegram Viber WhatsApp) та/або програм Zoom, Skype три рази на тиждень, з урахуванням інтересів та графіку дитини, до вирішення справи по суті. В обґрунтування заяви про забезпечення позову, зокрема, вказується на те, що між сторонами справи склалися стосунки, які позбавляють можливості батька регулярно спілкуватися з дитиною.На думку позивача, такі дії матері дитини свідчать про свідоме позбавлення дитини опіки з боку батька з метою створити передумови, щоб дитина його забула, що погіршує психоемоційний зв`язок дитини з позивачем та призведе до суттєвих складнощів при виконанні рішення у межах цієї справи про участь батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Суд враховує, що згідно з ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений, зокрема, забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.07.2023 у справі № 128/214/21 (провадження № 61-5401св23):«Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача та є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, і його суть полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може спричинити неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає рівною мірою інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а має на меті лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У разі вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16.07.2015 у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», № 10383/09, § 100).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54).

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлення способу участі батька у вихованні дитини.

У заяві про забезпечення позову, позивач просить зобов`язати відповідача надавати йому можливість спілкуватися з сином за допомогою відеозв`язку ,телефонного зв`язку, зокрема з використанням соціальних мереж ( Telegram Viber WhatsApp) та/або програм Zoom, Skype три рази на тиждень, з урахуванням інтересів та графіку дитини, до вирішення справи по суті.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що ч. 10 ст. 150 ЦПК України встановлено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог.

Предметом позову у даній справі є визначення способів спілкуванні з малолітньою сином.

В заяві про забезпечення позову позивач фактично ставить питання про встановлення певного графіку спілкування з дитиною до моменту набрання сили рішенням у справі. Проте, встановлення такого графіку власне і є предметом спору у даній справі.

Поряд з цим, суд зважає на практику ЄСПЛ про те, що у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, а також на посилання заявника на те, що між сторонами справи склалися стосунки, які позбавляють можливості батька спілкуватися з дитиною, що може призвести до суттєвих складнощів при виконанні рішення у межах цієї справи.

У рішенні «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» від 04.09.2018 ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя, а тому є допустимим встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.

Суд вважає, що у таких чутливих правовідносинах, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини із сім`єю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від окремих членів сім`ї, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і відбувається саме в інтересах дитини.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, зміст якої зводиться до забезпечення його спілкування з сином.

На даному етапі суд вважає за можливе забезпечити позов шляхом зобов`язання позивача не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною шляхом телефонного та відеоконференцзв`язку, у дні тижня та періоди доби, коли таке спілкування не порушує режиму дитини та процесу здобування освіти.

На думку суду, на даному етапі таке спілкування дитини з позивачем сприятиме відновленню емоційного контакту та забезпеченню виконання рішення, яке може бути прийняте по суті спору.

При цьому, таке спілкування не порушуватиме прав відповідача та не призведе до негативних наслідків для останньої.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, зокрема, ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 149-153, 157, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову -задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ) не чинити перешкод ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ) у спілкуванні з дитиною сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом телефонного та відеоконференцзв`язку, кожного тижня, раз у два дні, зокрема у кожний вівторок, четвер та у суботу у періоди доби, коли таке спілкування не порушує режиму дитини та навчального процесу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Направити дану ухвалу всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову (які ідентифіковані судом) для вжиття відповідних заходів.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи (ч. 11 ст. 153 ЦПК).

Суддя Д.Я. Роїк