провадження № 22-ц/824/171/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Запорожцем Віталієм Вікторовичем на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Друга київська державна нотаріальна контора, нотаріус Кушнір Олександр Дмитрович про встановлення факту, який має юридичне значення, та визнання права на спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

27 липня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Запорожцев Віталій Вікторович звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 , третя особа Друга київська державна нотаріальна контора, нотаріус Кушнір Олександр Дмитрович про встановлення факту, який має юридичне значення, та визнання права на спадкування за законом, у якому просив:

- встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та померлого ОСОБА_3 , без реєстрації шлюбу у період з 1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право на спадкування за законом, як спадкоємиці першої черги на успадкування спадкового майна після смерті ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , з яким позивач проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1999 року. Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина та, у зв`язку із встановленням факту проживання однією сім`єю, позивач може набути право на отримання спадщини як спадкоємець першої черги. Обставина проживання позивача та померлого підтверджується довідкою, виданою директором школи, де померлий працював на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електрообладнання, актом власників квартир АДРЕСА_1 у присутності представників ЖЕД-111, та показами свідків, яких позивач просила допитати в судовому засіданні. Відповідач у справі звернулась до Другої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . При цьому позивач наголошує на тому, що за часи його життя ніхто з братів, сестер чи інших родичі жодної участі в житті померлого не брав. Натомість позивачка постійно дбала про його здоров`я, особливо в останні роки, коли стан ОСОБА_3 був хворобливим. Позивачем спільно із померлим був проведений ремонт у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 у 2016 році. Таким чином, позивач вважає, що наявними є всі підстави для встановлення факту, який має юридичне значення, а саме факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та фактичної наявності шлюбних відносин між позивачем та ОСОБА_3 , починаючи з 1999 року та до дати його смерті та набуття нею права на спадкування майна після смерті ОСОБА_3 як спадкоємиці першої черги.

03 грудня 2021 року представник ОСОБА_2 - адвокат Проніва Наталія Романівна подала відзив на позовну заяву, яким проти задоволення позову заперечувала. Зазначила, що відповідач є рідною сестрою померлого, а тому в силу закону має право на отримання спадщини, як спадкоємиця другої черги. Вважає, що позивач не має права на зміну черговості у спадкуванні, оскільки вона є спадкоємцем четвертої черги, для зміни якої необхідно довести сукупність юридичних фактів, зокрема безпорадній стан спадкодавця. Поряд із цим, категоричних заперечень проти встановлення факту проживання однією сім`єю матеріали справи не містять.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 листопада 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Запорожцев Віталій Вікторович, до ОСОБА_2 , третя особа Друга київська державна нотаріальна контора, нотаріус ОСОБА_4 про встановлення факту, який має юридичне значення, та визнання права на спадкування за законом, задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Запорожцев Віталій Вікторович, 26 грудня 2023 року подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, які мають значення, просив скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 листопада 2023 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги щодо визнання за ОСОБА_1 як дружиною померлого ОСОБА_3 , права на спадкування за законом як спадкоємиці першої черги, на успадкування спадкового майна після його смерті, та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким означену вимогу задовольнити.

Підтримавши доводи позовної заяви в оскаржуваній частині, представник апелянта вказав на хибність висновків суду першої інстанції та їх невідповідність фактичним обставинам справи.

Вважає, що нормами СК України фактично зрівняно в правах та обов`язках всіх осіб, які проживають однією родиною/ сім`єю незалежно від факту реєстрації шлюбу та наявності реєстраційного свідоцтва.

Оскільки позивач починаючи з 1999 року та до 13 листопада 2020 року проживала та вела спільне господарство разом з ОСОБА_3 , між ними, протягом 21 року були взаємні сімейні обов`язки та відповідні права, як і в будь-якій сім`ї, родині чи у будь-якого подружжя, тому ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були подружжям та сім`єю в розумінні норм ЦК України.

Таким чином, ОСОБА_1 , керуючись ст. 3 СК України та ст. 1261 ЦК України, має право на успадкування майна після смерті її чоловіка ОСОБА_3 як той із подружжя, яка його пережила, нарівні зі спадкоємцями першої черги.

Вказує, що у основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Тобто незважаючи на те, що відповідно до закону особи, які проживали з померлим однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини є спадкоємцями четвертої черги існують обставини, які дозволяють таку черговість змінити та спадкувати за першою чергою.

Системне тлумачення положень статей 315 ЦПК України та статей 1258-1261 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність встановлення юридичного факту за рішенням суду для одержання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги.

Згідно зі змістом указаних норм закону при вирішенні питання про право позивачки на спадкування як спадкоємиці першої черги може бути доведений шляхом встановлення у рішенні суду факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та фактичної наявності шлюбних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , виникнення взаємних прав та обов`язків як подружжя.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Запорожцем Віталієм Вікторовичем на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Друга київська державна нотаріальна контора, нотаріус Кушнір Олександр Дмитрович про встановлення факту, який має юридичне значення, та визнання права на спадкування за законом, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Запорожцев Віталій Вікторович, вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

У судове засідання представник Другої Київської державної нотаріальної контори не з`явився, 24 травня 2024 року подав заяву про розгляд справи без його участі.

В судове засідання інші учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши думку учасників справи, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що встановлено на підставі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 17 листопада 2020 року, виданого Бородянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Відповідно до акту №72 від 11 грудня 2020 року, складеного та підписаного в присутності майстрів ТД: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , за підписом власників квартир за адресою АДРЕСА_3 а саме, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 засвідчено, що з 1999 року ОСОБА_1 проживала в цивільному шлюбі із ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вели спільне господарство.

Згідно з довідкою, виданою директором спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням української мови та літератури № 273 міста Києва ОСОБА_14, ОСОБА_3 працював у зазначеній школі з 01 березня 2004 року по 30 червня 2020 року електромонтером з ремонту та обслуговування електрообладнання. Перебував в цивільному шлюбі і вів спільне господарство з ОСОБА_1 , проживали за адресою АДРЕСА_1 .

На праві приватної власності ОСОБА_3 належало майно: квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05 серпня 1996 року.

14 січня 2021 року із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 звернулась позивач у справі до Другої київської державної нотаріальної контори.

Також у лютому 2021 року до Другої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 звернулась ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (відповідач у справі).

Відповідач є сестрою померлого ОСОБА_3 , що встановлюється на підставі свідоцтва про народження ОСОБА_2 , свідоцтва про одруження із визначенням її прізвища після одруження як « ОСОБА_2 » та витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відносно ОСОБА_3 .

Відповідно до матеріалів спадкової справи №13/2021 від 14.01.2021 року після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 інші особи із заявами про прийняття спадщини не зверталися.

Отже, на підставі положень ст. 1262 ЦК України відповідач у справі має право на спадщину як спадкоємець другої черги після померлого ОСОБА_3 , який приходився їй рідним братом.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання за ОСОБА_1 права на спадкування за законом як спадкоємиці першої черги, на успадкування спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , суд першої інстанції вважав, що позивач фактично просить змінити її чергу у спадкуванні із четвертої на першу, вказана вимога кореспондується із нормою ч. 2 ст. 1259 ЦК України, проте позовна заява не містить посилань на зазначену норма, і, окрім того, під час судового розгляду сторона позивача не надавала доказів на обґрунтування безподарного стану померлого, що є кваліфікуючою умовою для її застосування. Зміна черговості одержання права на спадкування і визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом разом із спадкоємцями першої черги за рішенням суду має місце за умови встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та доведеності факту перебування одного з фактичного подружжя у безпорадному стані згідно зі статтею 1259 ЦК України. Встановлюючи факт проживання однією сім`єю із померлим, позивач набуває право на спадкування за законом у четвергу чергу, а не право на набуття права на спадкування за законом як спадкоємця першої черги.

На думку апеляційного суду, висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального при ухваленні рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України).

У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (стаття 1263 ЦК України).

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).

Згідно з частинами першою, третьою та п`ятою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У постанові від 14 вересня 2022 року у справі №461/4020/19 Верховний Суд виходив з того, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати частину другу статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. (частини перша та друга статті 21 СК України).

Крім того, у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» аналогічно зазначено, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі ст. 1261 ЦК України.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції надавши правильне тлумачення закону дійшов обґрунтованого висновку, що сторона позивача помилково вважала, що зі встановленням факту проживання однією сім`єю із померлим як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, позивач набуває право на спадкування за законом як спадкоємиця першої черги.

Разом з тим встановлення факту проживання однією сім`єю може надати позивачці підстави для застосування положень ст. 74 СК України, відповідно до яких: якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України.

Однак, у цій справі позивач не заявила вимог про визнання права власності на майно померлого як частку у праві спільної сумісної власності чоловіка та жінки, які проживали без реєстрації шлюбу, та виключення такого майна зі спадкової маси.

Стаття 1259 ЦК України регулює черговість спадкування за законом, зокрема: спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині (частина перша статті 1259 ЦК України).

Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина друга статті 1259 ЦК України).

Отже, черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (частина перша статті 1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (частина друга статті 1259 ЦК України).

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Верховний Суд у постанові від 19 травня 2020 року у справі №453/968/17 виснував, що підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Отже, враховуючи наведені вище норми матеріального права, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що за відсутності обґрунтованих, законних чи достатніх підстав для звернення до суду із вимогою про зміну черговості на право спадкування, такі вимоги задоволенню не підлягають.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають правових підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та не спростовують висновків суду, а зводяться лише до довільного тлумачення законодавства апелянтом.

Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення у частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання права на спадкування за законом.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому рішення суду в цій частині, відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, а тому, відповідно до ст. 367 ЦПК України, не переглядалося.

Керуючись ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Запорожцем Віталієм Вікторовичем - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 листопада 2023 року в частині відмови у задоволенні позову про визнання права на спадкування за законом - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 27 червня 2024 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова