Справа №263/6797/16-ц
Провадження № 2-в/201/44/2024
УХВАЛА

27 червня 2024 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Федоріщева С.С.,

при секретарі - Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» про відновлення втраченого провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 15 травня 2024 року надійшли матеріали заяви Акціонерного товариства «Сенс Банк» про відновлення втраченого провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору, яку згідно із протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15 травня 2024 року було передано для розгляду судді Федоріщеву С.С.

В обґрунтування поданої заяви представник заявника посилався на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 13 серпня 2019 року та постановою Верховного суду від 07 грудня 2020 року, було стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 221/24-47 від 09 липня 2007 року у розмірі 238 208,88 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 листопада 2021 року було замінено стягувача у цивільній справі № 263/6797/16-ц з АТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк» (яке в подальшому змінило своє найменування на АТ «Сенс Банк»). В подальшому банком подавались заяви про видачу виконавчих листів, проте отримати їх не вдалось. У зв`язку із цим, банком було направлено до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська заяву про видачу виконавчих листів на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року. Проте, судом було повідомлено, що матеріали цивільної справи, які перебували в провадженні Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська не передано, а тому можливості видати виконавчі листи немає. Заявник зазначає, що є підстави вважати, що судове провадження є втраченим. Враховуючи наведене, заявник звернувся до суду із вказаною заявою.

Ухвалою суду від 17 травня 2024 року провадження у вказаній справі відкрито, Запропоновано учасникам судового процесу подати усі наявні у них документи і матеріали що стосуються втраченого судового провадження.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

На підставі положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням судового рішення або в якій провадження закрите, проводиться в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно зі ст. 490 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальна підсудність судових справ Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області визначена за Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська.

Зважаючи на вказаний припис, дана справа підсудна Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська.

Статтею 489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Згідно частини першої ст. 493 ЦПК України, при розгляді справи суд бере до уваги:

1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо);

2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів;

3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи;

4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи;

5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень;

6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі;

7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Відповідно до частини першої ст. 494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Відповідно до ч.2 ст.494 ЦПК України в ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувались судом і які процесуальні дії вчинялись з втраченого провадження.

Відповідно до положень ч.ч. 1-2ст.3 Закону України від 22 грудня 2005 року №3262-IV«Про доступ досудових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень - автоматизованої системи збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Процедуру формування та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень визначає «Порядок ведення Єдиного державного реєстру судових рішень», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2006року №740 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2009 року № 1007).

Згідно з абз. 4 п.3 цього Порядку, електронна копія судового рішення - складений в суді у вигляді електронних даних ідентичний судовому рішенню за документарною інформацією та реквізитами електронний документ, засвідчений електронним цифровим підписом особи, що підписала зазначене рішення, який може бути перетворений електронними засобами у візуальну форму.

У Єдиному державному реєстрі судових рішень наявні: ухвала Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 червня 2016 року; ухвала Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 червня 2016 року; ухвала Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 жовтня 2016 року; ухвала Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 лютого 2018 року; ухвала Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 вересня 2018 року; ухвала Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 листопада 2018 року; вступна та резолютивна частини рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року; рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року; ухвала Донецького апеляційного суду від 03 червня 2019 року; ухвала Донецького апеляційного суду від 18 червня 2019 року; ухвала Донецького апеляційного суду від 24 червня 2019 року; вступна та резолютивна частини постанови Донецького апеляційного суду від 13 серпня 2019 року; постанова Донецького апеляційного суду від 13 серпня 2019 року; ухвала Верховного суду від 25 серпня 2019 року; постанова Верховного суду від 07 грудня 2020 року; ухвала Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 листопада 2021 року.

Будь-які матеріали судової справи, як і сама судова справа, від Жовтневого районного суду м. Маріуполя після розгляду не були передані Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська.

Відповідно до ч.1 ст. 494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що відновлення втраченого провадження необхідно для розгляду касаційної скарги, суд вважає можливим відновити втрачене провадження в частині процесуальних рішень у цивільній справі № 263/6797/16-ц, наявних у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Керуючись ст. ст. 491-494 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відновити втрачене судове провадження у цивільній справі № 263/6797/16-ц за Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору:

В частині повного тексту ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 червня 2016 року:

«

справа № 263/6797/16-ц

провадження № 2/263/1777/2016

УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

02 червня 2016 р. м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Васильченко О.Г., ознайомившись з позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява відповідає вимогам ст..118,119,120 ЦПК України, подана у встановленому законом порядку, справа підсудна Жовтневому районному суду м. Маріуполя. Підстав для відмови у відкритті провадження у справі не встановлено.

Керуючись ст.122 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відкрити провадження у справі та призначити попереднє судове засідання за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на 21 червня 2016 р., на 09 год. 00 хв.

Відповідач має право пред`явити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті, надати до початку попереднього судового засідання у справі письмові заперечення проти позову із зазначенням доказів, що підтверджують його заперечення.

Сторони зобов`язані подати свої докази до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Суддя О.Г. Васильченко»

В частині повного тексту ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 червня 2016 року:

«

справа № 266/6797/16-ц

провадження № 2/263/1777/2016

У Х В А Л А

про призначення справи до судового розгляду

21 червня 2016 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Васильченко О.Г. при секретарі Дерягіній Д.В. розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позовну заяву подано з дотриманням вимог ст.ст. 79, 119 ЦПК України.

У справі проведено попередній розгляд та підготовку справи до судового розгляду. У ході підготовки справи до судового розгляду проведені необхідні дії, передбачені ст. 130 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 156 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Призначити розгляд справи за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на 15 серпня 2016 року о 15.30 годин, про що повідомити сторони у передбаченому законом порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.Г. Васильченко»

В частині повного тексту ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 жовтня 2016 року:

«

справа № 263/6797/16-ц

провадження № 2/263/1777/2016

УХВАЛА

31 жовтня 2016 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м.Маріуполя у складі головуючого судді Васильченко О.Г., при секретарі Добровольській Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м.Маріуполя знаходиться справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

До суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору (справа № 263/11257/16-ц, провадження № 2/263/2640/2016).

У судовому засіданні відповідачем заявлене клопотання про об`єднання позовів в одне провадження.

Суд, вислухавши сторони, вважає доцільним об`єднати позови в одне провадження.

Керуючись ст. 113 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Об`єднати цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з цивільною справою за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору, присвоївши № справи 263/6797/16-ц, провадження № 2/263/1777/2016.

Суддя О.Г. Васильченко»

В частині повного тексту ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 лютого 2018 року:

«

Провадження№2/263/17/2018

Справа№263/6797/16-ц

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2018 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Васильченко О.Г., при секретарі Криловій Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області перебуває справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10. 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно п.9 ч.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За положеннями ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Частиною 4 ст. 19 ЦПК України для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні призначене загальне позовне провадження.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 189 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до підготовчого судового засідання.

Керуючись ч. 7 ст. 7, ст. 11, ст.19, ст.189, ст.261 ЦПК України, п.9 ч. 1, п. 15.ч.1 розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору розглядати у загальному позовному провадженні.

Проведення підготовчого засідання призначити на 15 березня 2018 року о 13 годині 00 хвилин в залі судових засідань Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Васильченко О.Г.»

В частині повного тексту ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 вересня 2018 року:

«

Справа №263/12872/16-ц

Провадження № 2/263/33/2018

УХВАЛА

13 вересня 2018 року Жовтневий районний суду м. Маріуполя у складі головуючого судді Васильченко О.Г., при секретарі Добровольській Д.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору, -

ВСТ АНОВИВ:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Маріуполя знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору.

Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у зв`язку з віддаленістю місця знаходження представника позивача не має змоги прибути у судове засідання. Забезпечити проведення відеоконференції просив доручити Краматорському міському суду Донецької області (84333, м. Краматорськ, вул. Маяковського, 21).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Суд може постановити ухвалу про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду, визначеному судом.

У клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду в обов`язковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення. Таке клопотання може бути подано не пізніш як за п`ять днів до відповідного судового засідання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки для забезпечення оперативності судового провадження необхідно забезпечити участь представника позивача у справі в режимі відеоконференції у приміщенні Краматорського міського суду Донецької області (84333, м. Краматорськ, вул. Маяковського, 21).

На підставі викладеного, керуючись ст.212 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Підготовче судове засідання по справі № 263/6797/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору, призначене на 07 листопада 2018 року о 10 годині 00 хвилин, провести в режимі відеоконференції.

Доручити Краматорському міському суду Донецької області проведення відеоконференції за участю представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» з Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області, яке відбудеться 07.11.2018 року о 10 годині 00 хвилин.

Про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції повідомити сторони.

Копію даної ухвали направити до Краматорського міського суду Донецької області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.Г. Васильченко»

В частині повного тексту ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 листопада 2018 року:

«

Справа № 263/6797/16-ц

Провадження № 2/263/17/2018

УХВАЛА

07 листопада 2018 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Васильченко О.Г., за участю секретаря Соколової О.Б., розглянувши у підготовчому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області перебуває позовна заява Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає підготовче провадження у справі закінченим, а тому приходить до висновку про необхідність призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі.

Справу розглядати суддею одноособово.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.197, 198, 200 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Закрити підготовче провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору.

Призначити справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні на 12 грудня 2018 року на 09-30 годин, встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі.

Справу розглядати суддею одноособово.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Васильченко О.Г.»

В частині вступної та резолютивної частини рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року:

«

Справа№263/6797/16-ц

Провадження № 2/263/10/2019

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/резолютивна частина/

25 квітня 2019 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Васильченко О.Г., при секретарі Гостевій К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №221/24-47 від 09.07.2007 року в сумі 238 208, 88 грн. ( двісті тридцять вісім тисяч двісті вісім гривень вісімдесят вісім копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір в сумі 3 625,41 грн.

В задоволенні решти вимог Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору кредиту №221/24-47 від 09.07.2007 року про надання кредиту у сумі 17 180,00 доларів США та строк по 08 липня 2020 року таким, що має істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позивальника, визнання договору кредиту №221/24-47 від 09.07.2007 року про надання кредиту у сумі 17 180,00 доларів США та строк по 08 липня 2020 року несправедливим в цілому, визнання договору кредиту №221/24-47 від 09.07.2007 року про надання кредиту у сумі 17 180,00 доларів США та строк по 08 липня 2020 року недійсними - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Відомості про сторін у справі:

Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», адреса: 03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, ідентифікаційний код 00039019.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя О.Г. Васильченко»

В частині повного тексту рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року:

«

Справа№263/6797/16-ц

Провадження № 2/263/10/2019

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Васильченко О.Г., при секретарі Гостевій К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в позові вказав, що 09.07.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір №221/24-47, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 17 180,00 доларів США, на наступних умовах: строком погашення 08.07.2020 року, відсоткова ставка за користування кредитними коштами 12,0 % річних, відсоткова ставка за користування кредитними коштами починаючи з 20.10.2008 року - 13,50 % річних. В порушення умов кредитного договору відповідач не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором,в зв`язку з чим, станом на 12.05.2016 року за відповідачем рахується заборгованість, яка становить 9 543,43 доларів США, що за курсом НБУ на дату складання розрахунку становить 241 693,69 гривень, з яких: 203 219,96 грн. - сума заборгованості за кредитом, 34 988,92 грн. - сума заборгованості за відсотками, 2063,54 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту, 1421,28 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків. Враховуючи викладене, просять суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача 241 693,69 гривень та судовий збір в сумі 3625,41 грн.

ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», про визнання недійсним кредитного договору з тих підстав, що умови та розрахунки між банком - резидентом України та позивальником - громадянином України у іноземній валюті є суттєвим порушенням прав позичальника. Зобов`язання має бути виражено у грошовій одиниці - гривні. Таким чином, спірний кредитний договір містить норми, які порушують цивільне законодавство України, порушення яких є підставою для визнання правочину недійсним. Кредитний договір містить несправедливі умови для позичальника, а саме: сплата кредиту у іноземній валюті, оскільки дуже важко сплачувати валюту,розмір якої постійно зростає відносно гривні; відсутність у позичальника до підписання ним кредитного договору достовірної інформації про сукупну вартість кредиту, тому позичальник не міг зробити висновок, чи має він можливість сплатити цей кредит; відсутність належного попередження позичальника зі сторони банку про валютні ризики; відсутність у позичальника справедливого, цілком узгодженого графіку платежу. Вважає, що відсутність у позичальника перед укладанням договору повної, мотивованої інформації про особливості отримання кредиту у іноземній валюті та повної інформації про совокупну вартість кредиту, економічного обґрунтування розміру відсотків за користування кредитом є фактично уведенням банком в оману позичальника, який помилково підписав кредитний договір. Тому, вважає, що можливо також визнати кредитний договір недійсним на підставі ст.ст.229;230 ЦК України. Просить суд визнати договір кредиту №221/24-47 від 09.07.2007 року про надання кредиту у сумі 17 180,00 доларів США на строк по 08 липня 2020 року таким, що має істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позивальника, визнати договір кредиту №221/24-47 від 09.07.2007 року про надання кредиту у сумі 17 180,00 доларів США на строк по 08 липня 2020 року несправедливим в цілому, визнати договір кредиту №221/24-47 від 09.07.2007 року про надання кредиту у сумі 17 180,00 доларів США на строк по 08 липня 2020 року недійсними.

Крім того, відповідачем надано відзив на позовну заяву та доповнення до відзиву, в якому остання вказала, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» повинні бути залишені без задоволення, просила застосувати факт спливу строку позовної давності.

Представником ПАТ «Укрсоцбанк» надано заяву про застосування до зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 просили відмовити в задоволенні позову Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», зустрічні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.07.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір №221/24-47, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 17 180,00 доларів США. Договір укладений з наступними умовами: строк погашення 08.07.2020 року, відсоткова ставка за користування кредитними коштами 12,0 % річних, відсоткова ставка за користування кредитними коштами починаючи з 20.10.2008 року - 13,50 % річних.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст.1054 ЦК УЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В порушення умов кредитного договору відповідач не виконала належним чином зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим, станом на 12.05.2016 року за відповідачем рахується заборгованість, яка становить 9 543,43 доларів США, що за курсом НБУ на дату складання розрахунку становить 241 693,69 гривень, з яких: 203 219,96 грн. - сума заборгованості за кредитом, 34 988,92 грн. - сума заборгованості за відсотками, 2063,54 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту, 1421,28 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків.

Разом з тим, з приводу стягнення з відповідача на користь позивача пені суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно Розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», в переліку міст, де проводиться антитерористична операція, зазначене місто Маріуполь.

У зв`язку з викладеним, враховуючи, що відповідач зареєстрований та постійно мешкає в місті Маріуполі, нарахування пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків на суму заборгованості за кредитним договором від 09.07.2007р., укладеним з ОСОБА_1 суд вважає неправомірним, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає як необґрунтований.

Таким чином, оскільки відповідач порушив майнові права позивача, з нього повинна бути стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 238 208, 88 грн. ( двісті тридцять вісім тисяч двісті вісім гривень вісімдесят вісім копійок).

Суд також не вбачає підстав для застосування заявленого ОСОБА_1 строку позовної давності, оскільки позивачем він не пропущений.

Одночасно суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 виходячи з настпного.

Згідно із ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені Постановою Національного банку України №168 від 10.05.2007 року визначає, що Банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

В свою чергу відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

В розумінні положень чинного законодавства України, зокрема, ст. 1056 ЦК України, послуга, яку надає банк споживачу - надання грошових коштів.

Згідно постанови Верховного суду України від 16.11.2016 року у справі № 6-1746цс16 положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1-3, 6 ст. 203 ЦК України: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до п. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, як необґрунтовані, оскільки остання була ознайомлена належним чином з умовами кредитного договору №221/24-47 від 09.07.2007 року, про що свідчить її особистий підпис та до певного часу виконувала його умови, що також підтверджує належну обізнаність ОСОБА_1 щодо всіх умов договору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89,141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №221/24-47 від 09.07.2007 року в сумі 238 208, 88 грн. ( двісті тридцять вісім тисяч двісті вісім гривень вісімдесят вісім копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір в сумі 3 625,41 грн.

В задоволенні решти вимог Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору кредиту №221/24-47 від 09.07.2007 року про надання кредиту у сумі 17 180,00 доларів США та строк по 08 липня 2020 року таким, що має істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позивальника, визнання договору кредиту №221/24-47 від 09.07.2007 року про надання кредиту у сумі 17 180,00 доларів США та строк по 08 липня 2020 року несправедливим в цілому, визнання договору кредиту №221/24-47 від 09.07.2007 року про надання кредиту у сумі 17 180,00 доларів США та строк по 08 липня 2020 року недійсними - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Відомості про сторін у справі:

Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», адреса: 03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, ідентифікаційний код 00039019.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя О.Г. Васильченко»

В частині повного тексту ухвали Донецького апеляційного суду від 03 червня 2019 року:

«

22-ц/804/1718/19

263/6797/16-ц

Єдиний унікальний номер 263/6797/16-ц

Номер провадження 22-ц/804/1718/19

Головуючий у 1 інстанції Васильченко О.Г.

Доповідач Гаврилова Г.Л.

У Х В А Л А

03 червня 2019 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі судді Гаврилової Г.Л., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року позовні вимоги АТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду.

Втім, апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою не може бути відкрито апеляційним судом через невідповідність в частині оплати судового збору.

Відповідно до вимог п.З ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на час подання позовної заяви) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч.4 ст.6 Закону України «Про судовий збір» якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

В апеляційній скарзі заявник просить скасувати рішення в частині стягнення заборгованості у розмірі 238208,88 грн.

Таким чином, сума судового збору, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви в частині оскаржуваних позовних вимог становила 3573,13 грн.

Згідно підпункту 6 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Тобто, судовий збір, який підлягає сплаті при поданні апеляційної скарги становить 5359,70 грн. (3573,13x150%).

Згідно п.2 ст. 9 вищенаведеного Закону зазначено, що суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

При поданні апеляційної скарги ОСОБА_1 був сплачений судовий збір у сумі 2416,95 грн. Тобто залишок судового збору, який підлягає сплаті при поданні апеляційної скарги становить 2942,75 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір у розмірі 2942,75 грн. за наступними реквізитами:

- Отримувач коштів - Бахмутське УК/м. Бахмут 22030101

Код отримувача (код за ЄДРГ10У) - 37868870

Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО) - 899998

Рахунок отримувача - 0033

Код класифікації доходів бюджету - 22030101 "Судовий збір (Державна судова адміністрація України 050)" (ознака 80)

Призначення платежу - *;101; _____(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків га повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Донецький апеляційний суд (м.Бахмут) (назва суду, де розглядається справа).

Відповідно до частини 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Отже, апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без руху та надати строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків в частині сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 357. 185 ЦПК України

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги та роз`яснити, що в разі не усунення недоліків апеляційної скарги, апеляційна скарга може вважатися неподаною і повернута.

Суддя: Гаврилова Г.Л.»

В частині повного тексту ухвали Донецького апеляційного суду від 18 червня 2019 року:

«

22-ц/804/1718/19

263/6797/16-ц

Єдиний унікальний номер 263/6797/16-ц

Номер провадження 22-ц/804/1718/19

Головуючий у 1 інстанції Васильченко О.Г.

Доповідач Гаврилова Г.Л.

У Х В А Л А

про відкриття апеляційного провадження

18 червня 2019 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі судді Гаврилової Г.Л. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року позовні вимоги АТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду.

Відповідно до ч.1,2 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскаржуване рішення суду постановлено 25 квітня 2019 року, апеляційну скаргу подано 24 травня 2019 року. Отже, апеляційну скаргу подано у строк передбачений ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Ухвалою апеляційного суду від 03 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надати строк для усунення недоліків в частині сплати судового збору.

14 червня 2019 року до апеляційного суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про усунення недоліків апеляційної скарги та надано квитанцію зі сплати судового збору. Отже, недоліки апеляційної скарги усунуті.

Апеляційна скарга оформлена відповідно до вимог встановлених ст. 356 ЦПК України.

Відповідно ст. 360 ЦПК України, учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження. До відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Керуючись ст. 359 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А :

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору.

Надати учасникам справи строк до 30 червня 2019 року для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Копії апеляційної скарги направити учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.Л. Гаврилова»

В частині повного тексту ухвали Донецького апеляційного суду від 24 червня 2019 року:

«

22-ц/804/1718/19

263/6797/16-ц

Єдиний унікальний номер 263/6797/16-ц

Номер провадження 22-ц/804/1718/19

Головуючий у 1 інстанції Васильченко О.Г.

Доповідач Гаврилова Г.Л.

У Х В А Л А

про призначення справи до розгляду в апеляційному суді

24 червня 2019 року місто Маріуполь Донецької області

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого Гаврилової Г.Л.

суддів Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.

розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору,

Заслухавши доповідь судді Гаврилової Г.Л., колегія суддів

в с т а н о в и л а:

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року позовні вимоги АТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду.

В порядку підготовки апеляційного розгляду справи:

1.з`ясовано питання про склад учасників судового процесу;

2.визначено характер спірних правовідносин та закон, який їх регулює;

3.з`ясовані обставини, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень;

4.з`ясовано, які обставини визнаються чи заперечуються учасниками справи та виконані інші дії, пов`язані із забезпеченням апеляційного розгляду справи.

Справа підлягає призначенню до розгляду апеляційним судом.

Керуючись ст. 365, ст. 366 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Підготовчі дії по справі закінчити.

Справу призначити до розгляду у судовому засіданні на 16 липня 2019 року о 09 годині 00 хвилин в приміщенні Донецького апеляційного суду.

Про час та місце судового засідання повідомити осіб, які беруть участь у справі.

Головуючий:

Судді:

24.06.2019»

В частині вступної та резолютивної частин постанови Донецького апеляційного суду від 13 серпня 2019 року:

«

22-ц/804/1718/19

263/6797/16-ц

П О С Т А Н О В А

Іменем України

Вступна та резолютивна частини

Єдиний унікальний номер 263/6797/16-ц

Номер провадження 22-ц/804/1718/19

13 серпня 2019 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів - Зайцевої С.А., Кочегарової Л.М.

за участю секретаря Сидельнікової А.В.

сторони:

позивач - акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

сторони за зустрічним позовом:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач -акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні, з повідомленням учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року, у складі судді Васильченко О.Г.,

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді»

В частині повного тексту постанови Донецького апеляційного суду від 13 серпня 2019 року:

«

22-ц/804/1718/19

263/6797/16-ц

П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 263/6797/16-ц

Номер провадження 22-ц/804/1718/19

13 серпня 2019 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів - Зайцевої С.А., Кочегарової Л.М.

за участю секретаря - Сидельникової А.В.

сторони:

позивач - акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідачі - ОСОБА_1 ,

сторони за зустрічним позовом:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року, у складі судді Васильченко О.Г.,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №221/24-47 від 09.07.2007 року в розмірі 241 693,69 грн. та судовий збір в сумі 3625,41 грн.

В обґрунтування позову вказував, що 09.07.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір №221/24-47, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 17 180,00 доларів США, строком погашення до 08.07.2020 року, відсоткова ставка за користування кредитними коштами 12,0 % річних, відсоткова ставка за користування кредитними коштами починаючи з 20.10.2008 року - 13,50 % річних. В порушення умов кредитного договору відповідач не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим, станом на 12.05.2016 року виникла заборгованість, яка становить 9 543,43 доларів США, що за курсом НБУ на дату складання розрахунку становить 241 693,69 гривень, з яких: 203 219,96 грн. - сума заборгованості за кредитом, 34 988,92 грн. - сума заборгованості за відсотками, 2063,54 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту, 1421,28 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків.

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», про визнання недійсним кредитного договору, в якому просила визнати договір кредиту №221/24-47 від 09.07.2007 року про надання кредиту у сумі 17 180,00 доларів США на строк по 08 липня 2020 року таким, що має істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, визнати договір кредиту №221/24-47 від 09.07.2007 року про надання кредиту у сумі 17 180,00 доларів США на строк по 08 липня 2020 року несправедливим в цілому, визнати договір кредиту №221/24-47 від 09.07.2007 року про надання кредиту у сумі 17 180,00 доларів США на строк по 08 липня 2020 року недійсними.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року позовні вимоги АТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №221/24-47 від 09.07.2007 року в сумі 238 208, 88 грн. та судовий збір в сумі 3 625,41 грн. В задоволенні решти вимог АТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ «Укрсоцбанк» про визнання договору кредиту №221/24-47 від 09.07.2007 року про надання кредиту у сумі 17 180,00 доларів США на строк по 08 липня 2020 року таким, що має істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, визнання договору кредиту №221/24-47 від 09.07.2007 року про надання кредиту у сумі 17 180,00 доларів США на строк по 08 липня 2020 року несправедливим в цілому, визнання договору кредиту №221/24-47 від 09.07.2007 року про надання кредиту у сумі 17 180,00 доларів США та строк по 08 липня 2020 року недійсними відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року в частині стягнення з неї заборгованості за кредитним договором в сумі 238208,88 грн. скасувати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачем було надано тільки кредитний договір, але не надано до суду квитанції, які підтверджують отримання кредиту. В розрахунку заборгованості за кредитним договором відсутні відомості щодо розміру нарахованої процентної ставки, щодо її погашення та щодо погашення тіла кредиту, отже, позивачем не надано чіткого розрахунку заборгованості.

Зазначає, що позивач просить стягнути заборгованість у сумі 9543,43 доларів США, натомість згідно довідки НБУ, заборгованість становить 1430 доларів США.

Вважає, що, оскільки 06.10.2014 року банк звернувся із вимогою про погашення заборгованості, та в подальшому з аналогічними вимогами 18.03.2015 року, 07.05.2015 року та 18.06.2016 року, з урахуваннями висновку Великої Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12 зазначає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припинилось, отже, банк з 07.10.2014 року не мав права нараховувати відсотки. Оскільки банк звернувся з позовом 25.05.2016 то заборгованість по процентам може бути нараховано лише за період з 25.05.2013 по 06.10.2014 рік. Зазначає, що кредит є споживчим, а в споживчих кредитах погашаються вимоги кредитора у такій черговості: у першу чергу сплачується прострочена сума кредиту та прострочені проценти за користування кредиту, у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредиту, у третю чергу неустойка та інші платежі. Таким чином, сума відсотків за кредитом у розмірі 83933,67 грн. (9803,86 доларів США) в наданої банком кредитної заборгованості, повинна бути зарахована на погашення тіла кредиту. Отже, вважає, що з урахуванням сплаченої заборгованості за тілом кредиту її заборгованість може складати 1299,9 доларів США.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

У свою чергу АТ «Укрсоцбанк» було подано відзив на апеляційну скаргу відповідно до якого зазначає, що в разі якщо позичальник не згоден з розрахунком заборгованості, то це його процесуальний обов`язок надати свій альтернативний розрахунок. Розрахунок заборгованості відповідача перед банком, наданий Банком до суду відповідає всім вимогам закону, ґрунтується на правочині та первинних документах які підтверджують заборгованість і копії яких завірені належним чином надані суду. В розрахунку по тілу кредиту є дві таблички щодо залишку заборгованості- 4298,73 доларів США та 3725,54 доларів США. У свою чергу, черговість погашення платежів обумовлена договором з відповідачем. Стосовно доводів відповідача щодо досудових вимог, які на думку відповідача обумовлюють неможливість нарахування відсотків по кредиту, то, відповідно до п.3.3.14.1 Додаткової угоди від 25 червня 2014 року до Кредитного договору у випадку усунення Позичальником порушень вказаних в п. 3.2.3 цього Договору, в тому числі погашення простроченої заборгованості за Кредитом, відсотками та штрафами вимога Кредитора щодо повернення в повному обсязі кредиту втрачає чинність. Тож враховуючи часткове погашення кредиту відповідачем до 2016 року та укладання додаткових угод до договору Кредиту, посилання відповідача на те, що Банк не мав права нараховувати відсотки по кредиту з жовтня 2014 року є невірним. Просив рішення суду залишити без змін.

Представник позивача АТ «Укрсоцбанк» та відповідачка ОСОБА_1 , належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи до суду не з`явились, надали письмові клопотання про розгляд за їх відсутність (а.с.10,22 том3 ).

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 , який додатково зауважив, що судове рішення оскаржується в частині задоволення позову АТ «Укрсоцбанк», просив відмовити у задоволені позову АТ «Укрсоцбанк», дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09.07.2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено договір №221/24-47, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 17 180,00 доларів США. Договір укладений з наступними умовами: строк погашення до 08.07.2020 року, відсоткова ставка за користування кредитними коштами 12,0 % річних, відсоткова ставка за користування кредитними коштами починаючи з 20.10.2008 року - 13,50 % річних.

ОСОБА_1 окремо ознайомлена з інформацією про умови кредитування згідно особисто нею підписаного Запиту на отримання кредиту від 11.06.2007 року із зазначенням валюти кредитування та іншими умовами (т.1 а.с.107-110), ознайомлена із тарифами Банку як при підписанні договору кредиту, так і змін до нього (т.1 а.с.5-12, 13).

25 червня 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений Договір про внесення змін №2 до Договору кредиту №221/24-47 від 09 липня 2007 року (т.1 а.с.122-133).

09 липня 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про внесення змін №4 до Договору кредиту №221/24-47 від 09 липня 2007 року щодо порядку сплати залишку заборгованості. (т.1 а.с. 147-150).

22 січня 2015 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений Договір про внесення змін №5 до Договору кредиту №221/24-47 від 09 липня 2007 року (т.1 а.с. 151-153).

05 червня 2015 року ПАТ між «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений Договір про внесення змін №3 до Договору кредиту №221/24-47 від 09 липня 2007 року щодо встановлення порядку погашення заборгованості. При цьому сторони погодились, що заборгованість за кредитом становить 8024,27 доларів США та прострочених відсотків - у розмірі 402,44 доларів США. (т.1 а.с. 137-138).

ОСОБА_1 окремо ознайомлена з інформацією про умови кредитування згідно особисто нею підписаного Запиту на отримання кредиту від 11.06.2007 року із зазначенням валюти кредитування та іншими умовами (т.1 а.с.107-110), ознайомлена із тарифами Банку як при підписанні договору кредиту, так і змін до нього (т.1 а.с.5-12, 13).

Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав, надав грошові кошти позичальникові, що підтверджується заявкою на видачу готівки, належним чином засвідчена копія якої містяться в матеріалах справи (т.1 а.с.98), а також іншими документами, наданими представником позивача - запиту на отримання кредиту від 11.06.2007 року (т.1 а.с. 107-110), анкетою позичальника, (т.1 а.с.104-105); Договорами про внесення змін до Договору кредиту № 221/24-47 з додатками - графіками погашення кредиту, Додатковими угодами про внесення змін Договору кредиту № 221/24-47 також з уточненими графіками погашення кредиту (т.1 а.с.113-153). Зазначені документи підписані особисто відповідачкою ОСОБА_1 . Крім того, відповідачкою неодноразово позивачу були подані заяви про надання відстрочок у погашенні кредиту від 19.05.2015 року, та від 22.04.2016 року (т.1 а.с.165, т.2 а.с. 99).

Крім того, факт отримання кредитних коштів підтверджено здійсненням регулярних платежів ОСОБА_1 у погашення спірного кредиту у період з 15.12.2008 року до 22.01.2015 року. (т.1 а.с.14-15)

Отже, позивач надав письмові докази щодо наявності кредитної угоди між сторонами.

В порушення умов кредитного договору відповідач у повному обсязі не виконала зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим, станом на 12.05.2016 року за відповідачем рахується заборгованість, яка становить 9 543,43 доларів США, що на дату складання розрахунку становить 241 693,69 гривень, з яких: 203 219,96 грн. - сума заборгованості за кредитом, що дорівнює 8024,87 доларів США , 34 988,92 грн. - сума заборгованості за відсотками, 2063,54 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту, 1421,28 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків. Відповідачем не спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості (т.1 а.с.14-15).

Оскільки місцем проживання відповідача є місто Маріуполь, суд обґрунтовано виходив з того, що нарахування пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків на суму заборгованості за кредитним договором від 09.07.2007р., укладеним з ОСОБА_1 є неправомірним, а тому в цій частині позову відмовив.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Встановивши, що умови кредитного договору з 22.01.2015 року не виконуються належним чином, ОСОБА_1 не сплачує заборгованість за кредитним договором, суд першої інстанції, вирішуючи спір, дійшов вірного висновку про наявність правових підстав відповідальності боржника за вказаним договором кредиту і вірно ухвалив рішення про часткове задоволення позову, а саме- про стягнення заборгованості та тілом кредиту та відсотками за користування кредитом.

Апеляційний суд погоджується з наданим ПАТ «Укрсоцбанк» розрахунком про-строченої заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитом, оскільки він узгоджується з матеріалами справи і не спростований ОСОБА_1 .

Доводи відповідача , що заявлені позивачем вимоги значно більші, ніж зазначені у Реєстрі позичальників, не береться судом до уваги, оскільки, відповідно до інформації Національного Банку України, відомості у Реєстрі позичальників щодо ОСОБА_1 за даним кредитним договором вказані лише щодо простроченої заборгованості станом на 05.06.2015 року, тоді як у позовній заяві позивач просить стягнути усю суму заборгованості, тобто прострочену та поточну, яка відповідно до умов договору має бути погашена до 08 липня 2020 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості та додаткової угоди до кредитного договору від 05 червня 2015 року, ПАТ між «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений Договір про внесення змін №3 до Договору кредиту №221/24-47 від 09 липня 2007 року щодо встановлення порядку погашення заборгованості. При цьому сторони погодились, що заборгованість за кредитом становить 8024,87 доларів США та прострочених відсотків - у розмірі 402,44 доларів США. (т.1 а.с. 137-138)

З 22.01.2015 року відповідач припинила сплачувати заборгованість за кредитом, отже залишок заборгованості за тілом кредиту залишився незмінним, тобто 8024,87 доларів США, що еквівалентно 203 219, 96 гривень за курсом валюти станом на день складання розрахунку ( 25,325663 грн.) та дана сума заявлена позивачем.

Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості, з урахуванням 13,50 % річних, що сторони погодили ще 20.10.2008 року, відсотки за користування кредитом становлять 1381, 56 доларів США, що еквівалентно 34 988, 92 гривням за курсом валюти станом на день складання розрахунку (25,325663 грн.) та дана сума також заявлена позивачем. ( а.с. 14)

За таких обставин, доводи відповідача про невірний розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не відповідають обставинам справи.

Доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, щодо черговості погашення кредиту, судова колегія не бере до уваги, оскільки відповідно до п.2.5 Кредитного договору сторони домовились, що у разі наявності простроченої заборгованості за Кредитом та несплачених процентів за його використання, погашення заборгованості Позичальником здійснюється в наступній черговості: прострочена заборгованість за нарахованими процентами, прострочена заборгованість за кредитом, строкова заборгованість за Кредитом, пеня за порушення строків повернення кредиту та сплат процентів, штраф.( а.с. 7 том1)

Отже, сторони погодили певні умови виконання договору, виконували їх з 2008 року по 22.01.2015 рік, та підстав вважати їх неприйнятними не має.

Доводи відповідача, що позивач скористався своїм правом на дострокове погашення кредитної заборгованості, та 06.10.2014 року звернувся із вимогою про погашення заборгованості, та в подальшому з аналогічними вимогами звертався 18.03.2015 року, 07.05.2015 року та 18.06.2016 року, що унеможливлює нарахування відсотків за користування кредитом, судова колегія відхиляє, оскільки за змістом даних вимог кредитор пропонує боржнику погасити виключно прострочену заборгованість, без вказівки конкретної суми, а , отже вважати, що Банк змінив умови договору, а саме- строк виконання боргового зобов`язання, не має.( а.с.151-154 том2)

За таких обставин, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія погоджується з висновками суду щодо часткового задоволення позову, а доводи апеляційної скарги про порушення норм матеріального права є безпідставними.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, та є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення відповідно до частини 3 статті 376 ЦПК України не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 серпня 2019 року.

Судді»

В частині повного тексту ухвали Верховного суду від 25 серпня 2019 року:

«

У Х В А Л А

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 263/6797/16-ц

провадження № 61-17418 ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 13 серпня 2019 року в справі за Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору,

В С Т А Н О В И В :

17 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулась із касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 13 серпня 2019 року, у якій просила скасувати ці судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційну скаргу подано у строк, передбачений статтею 390 ЦПК України та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Оскільки рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, то відповідно до статті 394 ЦПК України, суддя-доповідач відкриває провадження, про що постановляє відповідну ухвалу.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.

Витребувати з Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу № 263/6797/16-ц за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк що не перевищує п`ятнадцять днів з дня отримання цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко»

В частині повного тексту постанови Верховного суду від 07 грудня 2020 року:

«

Постанова

Іменем України

07 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 263/6797/16-ц

провадження № 61-17418св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року у складі судді

Васильченко О. Г. та постанову Донецького апеляційного суду від 13 серпня 2019 року у складі колегії суддів: Гаврилової Г. Л., Зайцевої С. А., Кочегарової Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У червні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі -

ПАТ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява обґрунтована тим, що 09 липня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений договір № 221/24-47, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 17 180,00 доларів США, строком погашення до 08 липня 2020 року, відсоткова ставка за користування кредитними коштами 12,0 % річних, відсоткова ставка за користування кредитними коштами починаючи із 20 жовтня 2008 року - 13,50 % річних.

У порушення умов кредитного договору відповідач не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим, станом на 12 травня

2016 року виникла заборгованість у розмірі 9 543,43 доларів США, що в еквіваленті, за курсом Національного банку України (далі - НБУ) на дату складання розрахунку, становить 241 693,69 грн, із яких: 203 219,96 грн - сума заборгованості за кредитом, 34 988,92 грн - сума заборгованості за відсотками, 2 063,54 грн - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 1 421,28 грн - пеня за несвоєчасне повернення відсотків.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ «Укрсоцбанк» просило стягнути з

ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 09 липня 2007 року № 221/24-47 у розмірі 241 693,69 грн.

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до

ПАТ «Укрсоцбанк», у якому просила визнати недійсним кредитний договір

від 09 липня 2007 року № 221/24-47.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що умови та розрахунки між банком - резидентом України та позивальником - громадянином України у іноземній валюті є суттєвим порушенням прав позичальника, оскільки зобов`язання має бути виражено у грошовій одиниці - гривні, тому спірний кредитний договір містить норми, які порушують цивільне законодавство України, порушення яких є підставою для визнання правочину недійсним.

Кредитний договір містить несправедливі умови для позичальника, а саме: сплата кредиту у іноземній валюті, оскільки дуже важко сплачувати валюту, розмір якої постійно зростає відносно гривні; відсутність у позичальника до підписання ним кредитного договору достовірної інформації про сукупну вартість кредиту, тому позичальник не міг зробити висновок, чи має він можливість сплатити цей кредит; відсутність належного попередження позичальника зі сторони банку про валютні ризики; відсутність у позичальника справедливого, цілком узгодженого графіку платежу. Вважає, що відсутність у позичальника перед укладанням договору повної, мотивованої інформації про особливості отримання кредиту у іноземній валюті та повної інформації про сукупну вартість кредиту, економічного обґрунтування розміру відсотків за користування кредитом є фактично уведенням банком в оману позичальника, який помилково підписав кредитний договір. Тому, вважає, що можливо також визнати кредитний договір недійсним на підставі статей 229, 230 ЦК України.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року позов АТ «Укрсоцбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 09 липня

2007 року № 221/24-47 у сумі 238 208,88 грн. У задоволенні решти вимог АТ «Укрсоцбанк» відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 - відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору із 22 січня 2015 року, тому наявні правові підстави для стягнення з боржника за вказаним договором кредиту заборгованості за тілом кредиту та відсотками. Вимоги про стягнення пені є неправомірними, оскільки ОСОБА_1 зареєстрована та постійно проживає на території антитерористичної операції.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що такі вимоги є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 була ознайомлена належним чином з умовами кредитного договору від 09 липня

2007 року № 221/24-47, про що свідчить її особистий підпис та до певного часу виконувала його умови, що також підтверджує належну обізнаність ОСОБА_1 щодо всіх умов договору.

Постановою Донецького апеляційного суду від 13 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду

м. Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року залишено без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У вересні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 13 серпня 2019 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що банк не надав жодного доказу отримання ОСОБА_1 кредиту доларах США. Крім того, ПАТ «Укрсоцбанк» не надав чіткого розрахунку заборгованості. До того ж, банк із 07 жовтня 2014 року не мав права нараховувати відсотки, оскільки 06 жовтня 2014 року банк звертався до боржника з вимогою про погашення заборгованості.

Рух справи у суді касаційної інстанції, позиції інших учасників справи

Ухвалою судді Верховного Суду Сімоненко В. М. від 25 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

У жовтні 2019 року ПАТ «Укрсоцбанк» подало до суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому заявник просить залишити вказану касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

У зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Сімоненко В. М. розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2020 року № 2792/0/226-20 призначено повторний автоматичний розподіл судової справи та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 263/6797/16-ц (провадження № 61-17418св19) 11 листопада 2020 року призначено судді-доповідачеві Ступак О. В.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлені судами обставини

09 липня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладений договір № 221/24-47, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 17 180,00 доларів США, зі строком погашення до 08 липня 2020 року, відсоткова ставка за користування кредитними коштами 12,0 % річних, відсоткова ставка за користування кредитними коштами, починаючи із 20 жовтня 2008 року, - 13,50 % річних.

ОСОБА_1 окремо ознайомлена з інформацією про умови кредитування згідно з особистим нею підписаним Запитом на отримання кредиту від 11 червня 2007 року із зазначенням валюти кредитування та іншими умовами, ознайомлена із тарифами банку, як при підписанні договору кредиту, так і змінами до нього.

25 червня 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений договір про внесення змін № 2 до договору кредиту від 09 липня 2007 року № 221/24-47.

09 липня 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений договір про внесення змін № 4 до договору кредиту від 09 липня 2007 року № 221/24-47 щодо порядку сплати залишку заборгованості.

22 січня 2015 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений договір про внесення змін № 5 до договору кредиту від 09 липня 2007 року № 221/24-47.

05 червня 2015 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений договір про внесення змін № 3 до договору кредиту від 09 липня 2007 року № 221/24-47 щодо встановлення порядку погашення заборгованості. При цьому сторони погодились, що заборгованість за кредитом становить 8 024,27 доларів США, за простроченими відсотками - 402,44 доларів США.

Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав, надав грошові кошти позичальникові, що підтверджується заявкою на видачу готівки, анкетою позичальника, договорами про внесення змін до договору кредиту № 221/24-47 із додатками - графіками погашення кредиту, додатковими угодами про внесення змін до договору кредиту № 221/24-47 і уточненими графіками погашення кредиту. Зазначені документи підписані особисто ОСОБА_1 . Крім того, відповідачем подавалися позивачу заяви про надання відстрочок на погашення кредиту від 19 травня 2015 року, від 22 квітня 2016 року. Крім того, факт отримання кредитних коштів підтверджено здійсненням регулярних платежів ОСОБА_1 на погашення спірного кредиту у період із 15 грудня 2008 року до 22 січня 2015 року.

На порушення умов кредитного договору відповідач у повному обсязі не виконала зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим, станом на 12 травня 2016 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 9 543,43 доларів США, що на дату складання розрахунку, становить 241 693,69 грн, із яких: 203 219,96 грн - сума заборгованості за кредитом, що дорівнює 8 024,87 доларів США, 34 988,92 грн - сума заборгованості за відсотками, 2 063,54 грн - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту, 1 421,28 грн - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків.

Нормативно-правове обґрунтування

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період із 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, чинній на час укладання оспорюваного договору, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Так, відповідно до частини сьомої статті 15 Закону, у редакції, чинній на час укладання спірного договору встановлено, що у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило: 1) придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків; 2) неможливість використання придбаної продукції за призначенням - споживач має право вимагати надання у прийнятно короткий, але не більше місяця, строк належної інформації. Якщо інформацію в обумовлений строк не буде надано, споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування збитків; 3) заподіяння шкоди життю, здоров`ю або майну споживача - споживач має право пред`явити продавцю (виробнику, виконавцю) вимоги, передбачені статтею 16 цього Закону, а також вимагати відшкодування збитків, завданих природним об`єктам, що перебувають у його володінні на праві власності або на інших підставах, передбачених законом чи договором.

Законом чітко визначено наслідки надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця), і такими наслідками є виникнення права у споживача розірвати договір та вимагати відшкодування збитків, завданих такими неправомірними діями.

Отже, ненадання чи надання неповної інформації про продукцію, товари, послуги не є підставою для визнання кредитного договору недійсним, оскільки договір як правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, передбачених законом, який визначає наслідки, що виникають у результаті вчинення недійсних правочинів. Правомірність правочину означає, що він є юридичним фактом, який породжує ті правові наслідки, наступу яких бажають сторони і які відповідають вимогам закону. Своєю правомірністю правочини відрізняються від правопорушень (деліктів) - вольових дій, що суперечать вимогам закону та тягнуть за собою правові наслідки, які сторони не бажали отримати. Згідно із законом правочин завжди є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин, висновки суду першої інстанції в частині первісного позову, з яким погодився апеляційний суд, про стягнення з позичальника заборгованості за кредитом та процентами, є обґрунтованими, оскільки позичальник не виконує належним чином грошове зобов`язання за кредитним договором, що є підставою для стягнення з останньої отриманих коштів та відсотків за користування кредитом, відповідно до вимог статті 526 ЦК України, якою передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. При цьому, правильним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у стягненні пені, оскільки позичальник постійно проживає у м. Маріуполі Донецької області, яке включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, а тому банку забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами відповідно до вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII.

Крім того, правильними є висновки судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову про визнання недійсним кредитного договору, оскільки ОСОБА_1 під час укладення договорів не заявляв додаткових вимог або заперечень щодо умов спірного договору, не зверталася до банку за додатковими роз`яснення щодо його умов. Крім того, після укладення кредитного договору тривалий час виконувала його умови, і тільки після порушення умов договору та, як наслідок, звернення ПАТ «Укрсоцбанк» у червні 2016 року до суду з позовом до неї про стягнення заборгованості за вказаним договором, звернулася у вересні 2016 року до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору. Така підстава для визнання оспорюваного кредитного договору недійсним як несправедливості включених до нього умов, із посиланням на статтю 18 Закону України «Про захист прав споживачів» підлягає доведенню на загальних підставах, виходячи із принципу змагальності цивільного процесу. Тобто, ОСОБА_1 необхідно було довести суду несправедливість умов договору, і яким чином оспорювані умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, проте, позивачем такі підстави не були доведені.

При цьому, Верховний Суд наголошує, що Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише у тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачу інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Права споживача підлягають захисту у разі надання йому недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію, у випадках та спосіб, встановлений частиною сьомою статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин. Цією нормою не передбачалось визнання недійсним договору у зв`язку із наданням недоступної, недостовірної або несвоєчасної інформації про продукцію.

Доводи касаційної скарги про те, що банк не надав жодного доказу отримання ОСОБА_1 кредиту доларах США, є безпідставними, оскільки факт отримання позичальником кредитних коштів підтверджується матеріалами справи, та не спростований заявником під час розгляду справи. Крім того, на час укладення оспорюваного договору законодавство не забороняло надання споживчих кредитів у валюті, таке обмеження запроваджено законодавцем Законом № 3795-VI від 22 вересня 2011 року, який набрав чинності 16 жовтня 2011 року, тобто після укладення оспорюваного договору.

Наведені у касаційній скарзі доводи про те, що ПАТ «Укрсоцбанк» не надав чіткого розрахунку заборгованості, не заслуговують на увагу, оскільки чинне законодавство не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості, тому застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. При цьому заявник не надала свого розрахунку, чи інших доказів, які б давали суду підстави для встановлення іншого розміру заборгованості, отже, відповідачем не спростований факт наявності та розміру заборгованості. Крім того, відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони, а суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Доводи касаційної скарги про те, що банк із 07 жовтня 2014 року не мав права нараховувати відсотки, оскільки 06 жовтня 2014 року банк звертався до боржника з вимогою про погашення заборгованості, не заслуговують на увагу, оскільки банк, направляв вимоги щодо погашення поточної заборгованості за кредитом, а отже, не змінював строк виконання основного зобов`язання, тому відсотки нараховувались у межах існування правовідносин, що виникли на підставі кредитного договору, укладеного між сторонами.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення.

Оскільки доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої і апеляційної інстанцій та не дають підстав вважати, що судами порушені норми матеріального та процесуального права, тому суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою та підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишенню без змін.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів

Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 13 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик»

В частині повного тексту ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 листопада 2021 року:

«

Справа № 263/6797/16-ц

Провадження № 6/263/124/2021

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Васильченко О.Г.,

за участю секретаря Федоренка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за заявою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заміну сторони виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла заява АТ «Альфа-Банк» про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 263/6797/16-ц за позовом АТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування вимог АТ «Альфа-Банк» посилається на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року у справі № 263/6797/16-ц з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №221/24-47 від 09 липня 2007 року в сумі 238 208, 88 грн. 26 квітня 2018 року Загальними зборами акціонерів АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне та зміну найменування з ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Укрсоцбанк». Згідно рішення № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Украсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у передавальному акті, а саме - з 15 жовтня 2019 року.

На підставі викладеного та посилаючись на положення ст. ст. 18, 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заявник просить замінити стягувача з АТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк» у цивільній справі № 263/6797/16-ц.

Представник АТ «Альфа-Банк» у заяві про заміну сторони виконавчого провадження просив суд розглянути заяву без його участі.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, що у відповідності до ч. 3 ст. 442 ЦПК України не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Фіксування судового процесу у порядку, передбаченому ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося у зв`язку із розглядом заяви за відсутності заявника та зацікавлених осіб.

Вирішуючи заявлені вимоги, суд виходить з такого.

Судом установлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року позовні вимоги АТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 221/24-47 від 09 липня 2007 року в сумі 238 208, 88 грн. та судовий збір у розмірі 3 625,41 грн.

Згідно рішення № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Украсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у передавальному акті, а саме - з 15 жовтня 2019 року.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є зокрема, договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Зміст ст. 431 ЦПК України передбачає, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконання судового рішення - це заключний етап юрисдикційної діяльності. Без належної реалізації цієї стадії юрисдикційної діяльності втрачається сенс попередньої діяльності суду та інших органів, які уповноважені на здійснення захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Виконанням судового рішення завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та в порядку, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання

Обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства в Україні (п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Таким чином, після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, таке підлягає обов`язковому виконанню сторонами у справі, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником - вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України «Про виконавче провадження», шляхом ініціювання відкриття виконавчого провадження, тощо.

Крім того, забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

На підставі викладеного, враховуючи, що після набрання рішенням суду законної сили змінився стягувач, з метою забезпечення виконання рішення суду та захисту прав АТ «Альфа-Банк», необхідно дійти висновку про наявність підстав для задоволення заяви останнього про заміну сторони виконавчого провадження.

У той же час суд наголошує, що відсутність даних про відкриття виконавчого провадження не може бути підставою для відмови у заміні сторони виконавчого провадження, оскільки така заміна може бути проведена на будь-якій стадії процесу, у тому числі і виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. ст. 431, 433, 442 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заміну сторони виконавчого провадження - задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2019 року № 263/6797/16-ц у цивільній справі за позовом за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №221/24-47 від 09 липня 2007 року, а саме: замінити стягувача у справі - Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на Акціонерне товариства «Альфа-Банк».

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали суду, шляхом подачі її до суду апеляційної інстанції через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Суддя О.Г.Васильченко»

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.С. Федоріщев