БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 2-н/356/47/24
Справа № 356/402/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2024 суддя Березанського міського суду Київської області Капшученко І. О., розглянувши цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз України" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, боржник ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області надійшла вказана вище заява, обґрунтована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз України" (далі ТОВ «ГК «Нафтогаз України») здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 04.07.2017 № 880. За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 914-р ТОВ «ГК «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії» строком на три роки. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.09.2023 № 793-р відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про ринок природного газу» на період воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування ТОВ «ГК «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії» без проведення конкурсу. З 01.05.2022 ТОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснює постачання природного газу споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , на умовах Типового договору як постачальник «останньої надії». Боржником не була надана заява-приєднання до публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам, разом з тим, інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у відповідності до якої споживач є власником житлового будинку за вказаною вище адресою, є доказом фактичного отримання наданих ним послуг.

В порушення норм діючого законодавства, боржник не проводив оплату за спожитий природний газ, внаслідок чого за період з травня 2022 року по квітень 2024 року виникла заборгованість у розмірі 29 561,50 грн. В добровільному порядку боржник заборгованість не погашає. За таких обставин, просить суд видати судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_1 на свою користь основного боргу (заборгованості за спожитий природний газ) у вказаному вище розмірі, а також судового збору в сумі 302,80 грн.

Вивчивши матеріали поданої заяви, суд прийшов до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер та належним чином документально підтверджені.

Так, у відповідності до положень п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

У відповідності до роз`яснень п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

За змістом частини 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу та з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Пунктом 2 Розділу IІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (далі Правила постачання природного газу), визначено, що договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному вебсайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Водночас, особливості здійснення постачання природного газу побутовому споживачу постачальником «останньої надії» визначені розділом VI цих Правил.

Так, згідно пункту 1 Розділу VI Правил постачання природного газу від 30.09.2015 № 2496, постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501 (далі - постанова НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501), який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів.

Обґрунтовуючи підстави виникнення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, заявник у заяві вказує, що здійснює постачання природного газу споживачу на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам як постачальник «останньої надії», що затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501.

Водночас, в обґрунтуванні вимог посилається на Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500, вимогами п. 1.3 якого передбачено, що фактом укладення цього Договору є включення Постачальником Споживача до свого Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої Споживачем в установленому законодавством порядку.

У справі відсутня заява-приєднання споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, а також договір, укладений з боржником у письмовій (в тому числі електронній) формі, отже, правовідносини, зазначені у поданій заяві, не ґрунтуються на правочині, вчиненому у письмовій формі, що не може бути предметом розгляду в порядку наказного провадження.

Посилання заявника на необов`язковість підписання двостороннього договору не відмінюють вимог п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до змісту заяви у наказному провадженні, якими чітко визначено, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі у відповідності до вимог чинного законодавства.

Наданий розрахунок заборгованості (фінансовий стан) складений заявником в односторонньому порядку без участі споживача, квитанції про фактичну оплату споживачем виставлених заявником рахунків за надані послуги в матеріалах справи також відсутні. Крім того, з його змісту неможливо безспірно встановити порядок нарахування заборгованості, оскільки з 05.2022 по 04.2024 об`єм споживання газу за даними оператора ГРМ, куб.м. становить 3 866,02 куб. м., при показнику лічильника 0, на що нараховано до сплати 30 761,50 грн.

Доводи заявника про те, що показники об`єму споживання природного газу в наданому розрахунку, сформовані на підставі даних оператора ГРМ боржника, яким заявник у поданій заяві зазначає Київську філію ТОВ ГАЗМЕРЕЖІ, суд відхиляє, оскільки договору розподілу природного газу, укладеного споживачем з вказаним оператором, що є обов`язковою умовою для постачання природного газу у відповідності пункту 1 Розділу IІІ Правил постачання природного газу в матеріалах справи не міститься.

Відтак, проаналізувавши подану заявником заяву про видачу судового наказу, суд прийшов до висновку про те, що дана заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу, а додані до неї письмові документи не можуть безспірно підтвердити наведені в заяві доводи, а, отже, слугувати доказом виникнення та порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи вказане, у видачі судового наказу необхідно відмовити на підставі п.п. 1,8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 160-165 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз України" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, боржник ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Суддя: І. О. Капшученко