РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2024 року

м. Рівне

Справа № 570/1948/24

Провадження № 22-ц/4815/960/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 24 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

23 квітня 2024 року до Рівненського районного суду Рівненської області звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовною заявою до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

У позовній заяві позивач просила стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до завершення дитиною навчання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що від шлюбу з відповідачем, який розірвано 28 серпня 2013 року, сторони мають спільну доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка на даний час навчається на денній формі навчання Київського національного університету культури і мистецтв та закінчить навчання 30 червня 2027 року.

У позовній заяві позивач стверджує, що їх донька проживає з нею, перебуває на її утриманні, вона не в змозі самостійно її утримувати, оскільки не має достатніх доходів для цього, тоді як відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча є працездатним та офіційно працевлаштованим.

Заочним рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 24 квітня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з формальних міркувань, не дивлячись на той факт, що судом було встановлено, що спільна донька сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вік якої перевищує 18 років, але є меншим 23 років, є студенткою денної бюджетної форми навчання . Та те, що така форма навчання позбавляє доньку можливості працювати та утримувати себе самостійно, а отже потребує матеріальної допомоги від батьків.

Вказує, що донька повністю перебуває на її утриманні чим порушується принцип рівності прав та обов`язків батьків.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшов.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою сторін у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження від 19 січня 2006 року серії НОМЕР_3 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 серпня 2013 року у справі №569/14820/13-ц розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зареєстрований 05 грудня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, а/з №2039; неповнолітню доньку сторін ОСОБА_5 залишено на проживанні з матір`ю; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з 09 серпня 2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_4 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 06 травня 2014 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінила ім`я на « ОСОБА_1 », про що 06.05.2014 року складено відповідний актовий запис №44.

Згідно довідки №2073 від 16.04.2024 року ОСОБА_3 є студенткою І курсу факультету PR, журналістики та інформаційної політики, денної форми навчання, бюджет, групи МК-23, Київського національного університету культури і мистецтв. Термін навчання з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2027 року.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отримувати необхідний і достатній розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Отже, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За змістом статей 191, 200 СК України, аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків (стаття 141 СК України). Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Ураховуючи вимоги статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

За загальним правилом, встановленим у статтях 89, 264 ЦПК України обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

На переконання колегії суддів у виниклих правовідносинах сторона позивача повинна підтвердити для суду те, що особа, на утримання якої стягуватимуться аліменти, має вік, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, продовжує навчання, та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги.

В свою чергу саме платник аліментів повинен спростувати встановлений сімейним законодавством батьківський обов`язок з утримання повнолітньої дитини, тобто довести суду, що він не може надавати таку матеріальну допомогу.

Вирішуючи спір, місцевий суд не врахував інтересів дитини, принцип рівності батьків у правах та обов`язках, дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, не врахувавши, що повнолітня ОСОБА_3 , яка є дочкою сторін у справі, перебуває на матеріальному забезпеченні матері, продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, тому батько зобов`язаний утримувати її до досягнення двадцяти трьох років, оскільки матеріали справи не спростовують, що він не змозі надавати таку матеріальну допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, колегія суддів враховує розмір середньомісячної заробітної плати та прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що є публічно доступним, звертає увагу на віддаленість місця знаходження навчального закладу, принцип рівності обов`язку батьків в утриманні дитини.

На час звернення позивачки до суду згідно інформації з відкритих джерел : https://www.pfu.gov.ua/2165179-pokaznyk-serednoyi-zarobitnoyi-platy-za-2024-rik/, показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування враховується для обчислення пенсії, становила: 16847,98 грн..

Зважаючи на викладене, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/5 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, оскільки така сума є найбільше наближеною до прожиткового мінімуму працездатних осіб.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 24 квітня 2024 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/5 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із 23 квітня 2024 року до закінчення навчання у Київському національному університеті культури і мистецтв, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.

Шимків С.С.