ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 632/1795/23
Номер провадження 22-ц/818/2641/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24 квітня 2024 року в складі судді Кочнєва О.В. у справі № 632/1795/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на лікування, поховання спадкодавця та утримання спадкового майна,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат на лікування, поховання спадкодавця та утримання спадкового майна.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат ОСОБА_3 .

Вказувала, що нею було понесено витрати на лікування брата та здійснення його поховання у загальному розмірі 33624,80 грн, оскільки дружина брата - ОСОБА_1 не опікувалась своїм чоловіком та не здійснила вказаних витрат.

Вказувала, що зазначені витрати підлягають відшкодуванню відповідачкою, оскільки остання прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 як спадкоємець першої черги, що було встановлено Постановою Верховного Суду від 28 червня 2023 року.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_1 витрати, понесені нею на лікування, поховання ОСОБА_3 та утримання його спадкового майна у загальному розмірі 33624,80 грн, а також судові витрати.

03 січня 2024 року ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти позовних вимог.

Відзив мотивовано тим, що позивачка чинить їй перешкоди у користуванні спадковим майном, зокрема частиною квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим вона не отримала відповідне свідоцтво на спадщину до цього часу.

Надані позивачкою чеки не є належними доказами на підтвердження зазначених нею обставин, оскільки не містять даних, що ліки придбані саме для ОСОБА_3 .

Комплекс заходів з поховання позивачка взяла на себе як виконавець волі померлого, а тому підстави для їх відшкодування спадкоємцем відсутні .

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24 квітня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на лікування та поховання померлого спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 13248,80 грн.

У іншій частині позов залишено без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у справі у вигляді частини сплаченого судового збору у розмірі 423,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв`язку з лікування та похованням померлого позивачкою понесено витрати у розмірі 13248,80 грн, що підтверджено належними доказами, а тому наявні підстави для стягнення зазначених сум зі спадкоємця. В іншій частині, а саме щодо витрат на комунальні послуги та встановлення пам`ятника позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки зазначені видатки не можуть бути включені до вимог кредитора до спадкодавця та виходять поза межі обов`язкових витрат, які поніс кредитор спадкодавця та які можуть бути пред`явленні до стягнення зі спадкоємця.

13 травня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 на вказане судове рішення через суд першої інстанції подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду першої інстанції у частині задоволених вимог скасувати та ухвалити нове, яким позов залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована необґрунтованістю вимог позивачки, оскільки наведені нею обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

Зазначала, що позивачкою пропущено строк звернення з вимогою до спадкоємця.

Вказувала, що ОСОБА_2 не повідомила їй ані про його хворобу, яка мала швидкісний характер, а ні про смерть та поховання і таким чином, як сестра, зобов`язалася його поховати, у зв`язку з чим підстави для відшкодування витрат відсутні. Крім того, за інформацією спільних з ОСОБА_2 знайомих, остання отримала від Центру зайнятості допомогу на поховання померлого брата.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України (на час призначення справи до розгляду) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24 квітня 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15).

Після його смерті залишилося спадкове майно, в тому числі, у вигляді житлової квартири АДРЕСА_2 на АДРЕСА_3 (а. с. 17,18).

24 лютого 2021 року заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_3 подано ОСОБА_2 (а. с. 70- 71).

18 серпня 2021 року з відповідною заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1 (а. с. 82).

Відповідно до свідоцтва про поховання від 26 лютого 2021 року ОСОБА_3 було поховано 18 лютого 2021 року. Поховання здійснено ОСОБА_2 (а.с.16).

Вартість ритуальних послуг на похорони становила 8400 грн, про що ФОП ОСОБА_4 надано відповідну довідку (а.с. 28).

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 13 грудня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 13 грудня 2022 року скасовано та ухвалено нове. Позов ОСОБА_1 задоволено.

Визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Постановою Верховного Суду від 28 червня 2023 року вказану постанову суду апеляційної інстанції скасовано.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 13 грудня 2022 року змінено, викладено мотивувальну частину в редакції цієї постанови (а.с.50-56).

Відповідно до Довідки КНП «Первомайська ЦРЛ» від 26 лютого 2021 року № 01-14/255м ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні в загально-соматичному (терапевтичному) відділенні КНП «Первомайська ЦРЛ» з 03 лютого 2021 року з приводу гіпертонічної хвороби ІІІ ст., гіпертонічного кризу. Діагноз: гостра ниркова недостатність (токсичного генезу) Перша медична допомога та частково харчування було надано за рахунок лікарні. В подальшому всі медикаменти для лікування та харчування хворого були придбані за рахунок родичів (сестри) (а.с. 23).

04 серпня 2023 року ОСОБА_2 направлено вимогу кредитора про відшкодування 33624,80 грн. Вказана вимога зареєстрована Первомайською ДНК 10 серпня 2021 року (а.с.87-88)

Листом Первомайської ДНК від 10 серпня 2023 року ОСОБА_2 повідомлено про відсутність підстав долучення вказаної вимоги у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для її направлення (а.с.88 зворот)

Відповідно до частини 1 статті 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Обов`язковою умовою покладення на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця є те, що ці витрати повинні бути розумними з точки зору їхнього розміру і необхідності здійснення.

Статтею 2 Закону України від 10 липня 2003 № 1102-IV «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Витрати на проведення поминального обіду, який проводиться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, обов`язок щодо відшкодування яких покладається на спадкоємців на підставі статті 1232 ЦК України.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції встановлено, що на догляд за ОСОБА_3 у лікарні позивачка витратила 4848,80 коп., на його поховання 8400 грн , що підтверджується квитанціями та довідкою(а. с. 24-26,28).

Зазначені витрати відповідачкою не спростовано; доказів, що ОСОБА_2 не здійснювались дій щодо поховання ОСОБА_3 не наведено.

Отже, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачка як спадкоємець першої черги майна померлого ОСОБА_3 зобов`язана відшкодувати розумні витрати, які були зроблені позивачкою на його поховання та лікування як передбачено статтею 1232 ЦК України.

Заперечення відповідачки, що судом першої інстанції не враховано її відзив є необґрунтованими, оскільки судом викладено її позицію щодо позовних вимог в судовому рішенні.

Доводи ОСОБА_1 про необізнаність щодо наявності хвороби у її чоловіка та його смерті не звільняють її від обов`язку відшкодувати вказані витрати.

Посилання ОСОБА_1 про отримання позивачкою допомоги на поховання є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось та судовою колегією не переглядалось.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина