Справа № 216/6988/23
Провадження № 2/201/1926/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 29 лютого 2024 року з Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за підсудністю надійшла вищевказана позовна заява, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача, який є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість за житлово-комунальні послуги (утримання будинку та прибудинкової території) в розмірі 7 987,20 грн., інфляційні збитки в розмірі 280,35 грн., 3% річних в розмірі 76,10 грн. та судовий збір в розмірі 2 684,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з 01 лютого 2014 року ТОВ «Сітісервіс-КР» розпочало виконання функцій управителя багатоквартирними будинками Центрально-Міського району в м. Кривому Розі, на підставі договору з Управлінням благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради. У період з 01 жовтня 2020 року по 01 жовтня 2023 року, позивач надав відповідачу послуги за адресою: АДРЕСА_1 на суму 7 987,20 грн. У зв`язку із тим, що відповідач не виконав своїх обов`язків щодо сплати вартості житлово-комунальних послуг, наразі у останнього наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 7 987,20 грн. Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 29 лютого 2024 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С..

Ухвалою судді від 01 березня 2024 року було відкрито провадження у даній цивільній справі.

Представник позивача просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала, про що надала відповідну заяву.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Фактичні обставини встановленні судом. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача та представником відповідача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Судом встановлено, 01 лютого 2014 року ТОВ «Сітісервіс-КР» розпочало виконання функцій управителя багатоквартирними будинками Центрально-Міського району в м. Кривому Розі, на підставі договору з Управлінням благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради.

На підставі договору про надання послуг з управління будинком, спорудою та прибудинковою територією у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу від 18 листопада 2013 року, укладеному між Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міської ради м. Кривого Рогу та ТОВ «Сітісервіс-КР», останній надає послуги з управління будинком, спорудою та прибудинковою територією у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу.

Згідно з пунктом 4.1. Договору, договір набуває чинності з моменту підписання та діє протягом 1 року. Функції з управління та надання послуг з утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях розпочинають здійснювати з 01 лютого 2014 року. Даний договір може бути пролонговано за згодою сторін на той самий термін. Якщо одна із сторін має намір розірвати договір, вона повинна попередити про свій намір не менш як за місяць до його розірвання.

Згідно з пунктом 4.4. Договору, він припиняє свою дію у випадку підписання нового договору, який відповідає новим нормативним актам і Законам України.

У разі припинення дії цього Договору об`єкт передається замовникові із складанням акту прийняття-передачі, про що зазначено у пункті 6.6. Договору.

Зважаючи на відсутність в Договорі про надання послуг з управління будинком, спорудою та прибудинковою територією у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу від 18 листопада 2013 року застереження про обов`язковість надання письмової згоди сторін при його пролонгації та відсутності в матеріалах справи жодних відомостей про припинення цього Договору у порядку, визначеному в пунктах 4.4. та 4.4. Договору, суд вважає, що цей Договір є чинним та ТОВ «Сітісервіс-КР» є управителем будинку АДРЕСА_2 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав, ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно розрахунків суми заборгованості, інфляційних витрат та 3% річних по приміщенню за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість відповідача за період з 21 жовтня 2020 року по 21 вересня 2023 року складає 7 987,20 грн., інфляційні збитки станом на 21 лютого 2022 року становлять 280,35 грн., 3% річних станом на 21 лютого 2022 року 76,10 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилався на те, що у період 21 жовтня 2020 року по 21 вересня 2023 року відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 , позивачем надавалися житлово-комунальні послуги, однак відповідачем оплата за надані житлово-комунальні послуги не здійснювалася, що призвело до утворення заборгованості.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації.

Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено договором.

Згідно ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 526 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Отже, у спорі, пов`язаному із стягнення заборгованості по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги підлягають встановленню обставини щодо підстав, кількості, якості надання комунальних послуг, а також щодо розміру фактичної заборгованості споживача.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, позивач по справі надає послуги з управління будинком, спорудою та прибудинковою територією у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, в тому числі й за адресою: АДРЕСА_1 .

У період 21 жовтня 2020 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , позивачем надавалися житлово-комунальні послуги, однак відповідачем оплата за надані житлово-комунальні послуги не здійснювалася, що призвело до утворення заборгованості.

За адресою: АДРЕСА_1 відповідач зареєстрованим не значиться, проте є власником зазначеного приміщення.

Вказані відомості відповідачем не спростовані.

При цьому правильність нарахування заборгованості, інфляційних витрат, 3% річних відповідача підтверджується наданими позивачем розрахунками.

Правильність нарахування зазначених сум відповідачем не спростована.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Враховуючи наведене вище та ту обставину, що відповідач у встановлені законом строки не вносив плату за отримані житлово-комунальні послуги та є власником житла за адресою утворення заборгованості у спірному періоді, суд дійшов до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за період з 21 жовтня 2020 року по 21 вересня 2023 року у розмірі 7 987,20 грн., інфляційні збитки у розмірі 280,35 грн., 3% річних 76,10 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» () заборгованість за житлово-комунальні послуги (утримання будинку та прибудинкової території) за період з 21 жовтня 2020 року по 21 вересня 2023 року в розмірі 7 987,20 грн., інфляційні збитки в розмірі 280,35 грн. та 3% річних в розмірі 76,10 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» () судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю ««Сітісервіс-КР», , м. Кривий Ріг, вул. Тинка, буд. 34А, оф. 3;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 .

Суддя С.С. Федоріщев