РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/11783/23

Номер провадження 2/495/181/2024

10 червня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Мартиненко Т.А.,

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння,

встановив:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись із позовом до ОСОБА_3 , яким просили витребувати від ОСОБА_3 на їх користь належне їм на праві власності майно: ліжко двоспальне, кондиціонер, холодильник марки «Дніпро», телевізор марки «Ксеомі» 43 дюйми, газову плиту марки «Грету».

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. Позовні вимоги мотивовано тим, що син позивачів, ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.08.2022 розірвано. В період вищезазначеного шлюбу, позивачі придбали за свої особисті кошти та передали у тимчасове користування сину та невістці наступне майно: ліжко двоспальне - вартістю 7 000 грн; кондиціонер вартістю - 11 000 грн; холодильник марки «Дніпро» - вартістю 8 000 грн; телевізор марки «Ксеомі» 43 дюйми - вартістю 10 000 грн; газову плиту марки «Грета» - вартістю 3 650 грн. Як зазначає позивач ОСОБА_1 , він за свої власні кошти придбав в магазині «Стінол» газову плиту марки «Грета» - вартістю 3 650 грн, а його дружина ОСОБА_2 у тому ж магазині придбала телевізор марки «Ксеомі» 43 дюйми - вартістю 10 000 грн. За домовленістю між позивачами та сім`єю сина, вказане майно позивачі надали у тимчасове користування сім`ї. Після розірвання шлюбу ані ОСОБА_4 ані позивачі не мають доступу до належного їм майна, яке знаходиться у квартирі за місцем проживання відповідачки. У добровільному порядку відповідач не бажає повернути майно позивачів, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

1.2. Відповідач ОСОБА_3 05.02.2024 подала до суду письмові пояснення, відповідно до яких позовні вимоги заперечила, просила відмовити у задоволені позову. В обґрунтуванні зазначила, що до позову не додано жодних доказів на підтвердження факту передачі їй спірного майна, у тому числі - договору про тимчасове зберігання майна, акту прийому-передачі або будь-яких інших доказів, які б могли підтвердити факт перебування майна у її тимчасовому користуванні.

2. Рух справи у суді.

Позовна заява надійшла до суду 31.10.2023.

Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.10.2023 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Із 22.02.2024 вказана справа перебуває у провадженні судді Волкової Ю.Ф.; розгляд справи постановлено здійснювати у загальному позовному провадженні; у справі призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 20.05.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення.

У судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання відповідач не з`явилась, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином; про причини неявки суду не повідомила; заяв клопотань про відкладення судового розгляду не заявила.

У письмовій заяві від 26.12.2023 справу просила розглядати без її участі.

4. Фактичні обставини справи.

Із серпня 2015 року по серпень 2022 року син позивачів ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 (копія рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.08.2022 у справі № 495/5835/22).

На підтвердження придбання і права власності на спірне майно (ліжка двоспального вартістю 7 000 грн; кондиціонера вартістю 11 000 грн; холодильника марки «Дніпро» вартістю 8 000 грн; телевізора марки «Ксеомі» 43 дюйми вартістю 10 000 грн; газової плити марки «Грета» вартістю 3 650 грн) позивачі до позовної заяви додали копію товарного чека від 21.04.2021, виданого фізичною особою-підприємцем із відомостями про продаж телевізора марки «Ксеомі» 43 дюйми вартістю 10 000 грн (арк. спр. 6); копію розписки ОСОБА_2 про придбання в магазині телевізора марки «Ксеомі» 43 дюйми вартістю 10 000 грн із розстроченням на 4 платежі його вартості, яка також містить засвідчення продавця про виплату повної вартості придбаного майна (арк. спр. 7); копію розписки ОСОБА_2 про придбання газової плити марки «Грета» вартістю 3 650 грн (арк. спр.8).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що він є сином позивачів; із серпня 2015 року по серпень 2022 року перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 ; спільно проживали у квартирі відповідачки за адресою: АДРЕСА_1 . Під час шлюбу батьки придбавали за власні кошти та передавали у тимчасове користування його сім`ї майно: газову плиту марки «Грета», вартість якої йому не відома; холодильник, приблизною вартістю 11 000 грн; телевізор, приблизною вартістю 13 500 грн; ліжко (коли придбали - не пригадав, вартості не знає); кондиціонер (вартість кондиціонера позивачі сплатили колишньому власнику квартири, яку придбавала відповідач). На усну вимогу повернути батькам належне їм майно відповідач відмовила.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є сестрою позивачки ОСОБА_2 ; із відповідачкою ОСОБА_3 знайома близько п`ять років, з часу створення сім`ї із ОСОБА_4 . Вказала, що під час шлюбу ОСОБА_3 і ОСОБА_4 позивачі - батьки ОСОБА_4 придбавали і передавали у тимчасове користування сім`ї сина деяке майно; вона особисто була присутня під час доставки у квартиру по АДРЕСА_2 (за місцем проживання ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ) нового холодильника, газової плити; також їй відомо про передачу позивачами у тимчасове користування сім`ї сина нового телевізора, ліжка, кондиціонера.

5. Норми права, які застосував суд. Висновки суду.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою статті 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Виходячи з цієї норми, фактичне володіння передбачає фактичне панування особи над річчю.

Під незаконним володінням слід розуміти фактичне володіння річчю, яке не має правової підстави (передбаченої законом, договором чи адміністративним актом) або правова підстава якого відпала чи визнана недійсною.

Аналіз вказаної норми та зміст позовних вимог за даним позовом свідчить про те, що даний позов відноситься до віндикаційних позовів (витребування майна з чужого незаконного володіння).

Віндикація - витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого не власника.

Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

Віндикаційним позовом захищаються права власності в цілому, оскільки він пред`являється в тих випадках, коли порушені права володіння користування та розпорядження одночасно. Однак право власності за власником зберігається, тому що може бути підтвердженим правовстановлюючими документами, або іншими письмовими доказами.

Позивачем за віндикаційним позовом є неволодіючий власник. Відповідачем за віндикаційним позовом виступає незаконний володілець майна, який може і не знати про неправомірність і незаконність свого володіння та утримання такого майна. Незаконним володільцем визнається така особа, яка здійснює володіння майном без належних правових підстав.

Володіння - це фактичне, фізичне панування над майном, яке передбачає повний фізичний контроль його власника чи законного володільця.

Власник має право витребувати своє майно від особи, в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

Предметом доказування у справах за позовами про витребування майна з чужого незаконного володіння становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та інше.

Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна із чужого незаконного володіння, зокрема факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, знаходження його в натурі у відповідача, які і становлять предмет доказування.

Предметом доказування у такій справі є обставини, що мають засвідчити правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, а саме: підтверджують його право власності або інше речове право титульного володільця на витребуване майно; вибуття майна з володіння позивача; наявність майна в натурі у володінні відповідача; відсутність у відповідача правових підстав для володіння цим майном.

Сторонами у віндикаційному позові виступають власник речі, який не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися річчю, але й фактично вже нею не володіє та незаконний фактичний володілець речі (як добросовісний, так і не добросовісний).

Аналіз статті 387 ЦК України свідчить про те, що віндикаційний позов ґрунтується передусім на тому, що право власності на річ є абсолютним і слідує за річчю, зберігаючись навіть у випадку незаконного вибуття з володіння власника та в період перебування в незаконному володінні іншої особи. Тому віндикаційна вимога може бути заявлена щодо витребування лише індивідуально-визначеної речі.

Таким чином, звертаючись з даним позовом, позивач має надати докази на підтвердження права власності на спірне майно, має довести індивідуальні ознаки майна, що витребовується, наявність майна у незаконному володінні відповідача, а також відсутність в останнього правових підстав для володіння цим майном.

Крім того, при розгляді віндикаційного позову позивач повинен підтвердити право власності на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. На підтвердження наявності у позивача суб`єктивного права на витребуване майно позивач повинен надати суду відповідні докази.

Отже, умовами задоволення такого позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння.

У постанові Верховного Суду від 02.09.2020 справі № 910/13536/19 визначено, що для застосування передбаченого ст. 387 ЦК України правового механізму відновлення порушеного права власності необхідним є встановлення наступних обставин у їх сукупності: існування в натурі індивідуально визначеного майна з ідентифікуючими ознаками на момент подачі позову та прийняття судом рішення про його витребування; наявність підтвердженого права власності або права законного володіння у позивача на відповідне майно; відсутність у власника чи титульного володільця можливості здійснювати фактичне володіння цим майном через те, що відповідач на момент подачі позову та прийняття рішення у справі фактично тримає його у себе; відсутність договірних відносин між позивачем і відповідачем, оскільки в протилежному випадку застосовуються зобов`язально-правові способи захисту права власності.

За даним позовом, позивачі просять витребувати з чужого незаконного володіння відповідача майно: ліжко двоспальне - вартістю 7 000 грн; кондиціонер вартістю - 11 000 грн; холодильник марки «Дніпро» - вартістю 8 000 грн; телевізор марки «Ксеомі» 43 дюйми - вартістю 10 000 грн; газову плиту марки «Грета» - вартістю 3 650 грн, яке вони придбали за свої особисті кошти та передали у тимчасове користування сину та колишній невістці.

Разом з тим, позивачами при зверненні до суду та в ході розгляду справи підтверджено право власності лише на телевізор марки «Ксеомі» 43 дюйми, про що свідчить товарний чек від 21.04.2021.

Оцінюючи цей документ як доказ суд керується таким.

Порядок оформлення розрахункових документів при проведенні розрахункових операцій за готівку в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265).

Пунктом 15 статті 3 Закону № 265 передбачено, що чеки, накладні та інші письмові документи, які засвідчують передачу права власності на товари (послуги) від продавця до покупця, повинні видаватись покупцю таких товарів (послуг) на його вимогу.

Таким чином, оформлення розрахункових операцій з використанням товарних чеків у випадках, передбачених Законом № 265, є правомірним. Форма та зміст товарного чека законодавчо не визначена; однак, на переконання суду, наданий суду документ відповідає за змістом вимогам пункту 2 розділу II Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 № 13 (зокрема містить найменування суб`єкта господарювання, податковий номер, кількість, вартість одиниці виміру придбаного товару, назву товару, його вартість, підпис продавця, відтиск печатки ФОП та інші необхідні реквізити).

На підставі показань свідків суд знаходить доведеною обставину володіння телевізором марки «Ксеомі» 43 дюйми відповідачем.

Доказів на спростування таких обставин відповідач суду не надала, у письмових поясненнях лише їх заперечила.

Інших документів, як доказів (належних, достатніх, достовірних, допустимих) на підтвердження права власності спірного майна позивачі суду не надали.

Зокрема, позивачами не доведено факти, що підтверджують їх право власності або інше суб`єктивне право титульного володільця на майно: ліжко двоспальне вартістю 7 000 грн; кондиціонер вартістю 11 000 грн; холодильник марки «Дніпро» вартістю 8 000 грн; газової плити марки «Грета» вартістю 3 650 грн.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд надійшов до висновку про те, що позовні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння підлягають частковому задоволенню, а саме витребуванню з чужого незаконного володіння відповідача ОСОБА_3 на користь власника позивача ОСОБА_2 майна - телевізор марки «Ксеомі» 43, придбаний на підставі товарного чека від 21.04.2021, вартість якого становить 10 000 грн; решта вимог задоволенню не підлягають з підстав їх недоведеності та необґрунтованості, в аспекті ст. ст. 76, 77 ЦПК України, за викладених в позовній заяві обставин.

6. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Аналіз вказаної правової норми дає можливість суду дійти до висновків, що у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, витрати по сплаті судового збору стягуються пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 536 грн 80 коп., які необхідно покласти на відповідача.

Керуючись статтями 4, 12-13, 76-81, 141, 257, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння задовольнити частково.

Витребувати з чужого незаконного володіння відповідача ОСОБА_3 на користь власника позивача ОСОБА_2 майно - телевізор марки «Ксеомі» 43, придбаний на підставі товарного чека від 21.04.2021, вартість якого становить 10 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у сумі 536 грн 80 коп. (п`ятсот тридцять шість грн 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ;

позивач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;

відповідач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 19.06.2024.

Суддя Ю.Ф.Волкова