ПОСТАНОВА

Іменем України

16 квітня 2024 року м. Кропивницький

справа № 404/3459/22

провадження № 22-ц/4809/257/24

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Голованя А.М., Дуковського О.Л.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 вересня 2023 року (суддя Іванова Н.Ю.) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

встановив:

У липні 2022 року Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» звернулося в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 01.08.2008 між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 05-101193608-Ф. За умовами кредитного договору та додаткової угоди до нього Банк надав позичальнику кредит в сумі 20 000 доларів США на строк з 01 квітня 2008 року по 31 березня 2028 року, зі сплатою процентів, виходячи із 13,3% річних. 19 жовтня 2010 року між ними було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору, за умовами п.3.1. якої, позичальник зобов`язався: повернення суму кредиту здійснювати, щомісячно з 1-го по 10-те число кожного місяця, починаючи з листопада 2012 року, у розмірі 103,04 доларів США, а останній платіж сплачується у сумі 102,20 доларів США не пізніше 31 березня 2028 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 01 квітня 2008 року між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки без оформлення заставної, який посвідчений нотаріально, реєстровий номер 1905.

За умовами п.2.1. договору іпотеки (зі змінами) та п.2.1. кредитного договору, в забезпечення вимог по кредитному договору, в іпотеку банку передано нерухоме майно - квартиру під АДРЕСА_1 , загальною площею - 62,14 кв.м. (з урахуванням знижувального коефіцієнту), житловою площею - 38,4 кв. м., що знаходиться в будинку АДРЕСА_2 , яка належить відповідачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу 23 березня 2006 року по реєстру № 942.

Право власності зареєстроване в обласному комунальному підприємстві «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 24 березня 2006 року, реєстраційний №14116660, номер запису 46667 в книзі 138.

Позивач вказав, що у зв`язку з порушенням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, 01 жовтня 2013 року банк направив позичальнику претензію про повернення заборгованості по кредиту в розмірі 18558,88 дол. США.

Вказана претензія була особисто отримана відповідачем 10 жовтня 2013 року, але незважаючи на це, відповідач не погасив кредитну заборгованість у встановлений банком строк, тому в червні 2014 року банк був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав іпотекдодержателя.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2014 року по справі №404/5065/14-ц, позовні вимоги АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 були задоволені повністю та вирішено: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 05-101193608-Ф, від 01 квітня 2008 року, в сумі 18804,27 доларів США та 10560,00 гривень, на користь АБ «Укргазбанк» звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_1 , на праві приватної власності, шляхом проведення прилюдних торгів, а також виселити ОСОБА_1 із вказаної квартири.

Вказане рішення суду першої інстанції від 09 грудня 2014 року було скасоване апеляційним судом, в результаті апеляційного перегляду за апеляційною скаргою відповідача.

Згідно рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2015 року (провадження № 22-ц/781/254/15), судом було встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконував неналежним чином, не в повному обсязі та з порушенням графіку щомісячних платежів, у зв`язку з чим станом на 20 листопада 2014 року заборгованості складає 18804,27 грн. доларів США та 10560 грн.

Разом з тим, судом зауважено, що згідно із ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року, закріплено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Оскільки, в ході розгляду справи судом було встановлено, що відповідач зареєстрований та використовує квартиру (предмет іпотеки), загальною площею 62,14 кв.м, як місце постійного його проживання і у нього відсутнє у власності інше нерухоме житлове майно, суд дійшов висновку, що іпотечне майно під час дії вищезазначеного закону не може бути примусово відчужене, а тому вимоги АБ «Укргазбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки та його виселення задоволенню не підлягають.

На думку суду, неправильне застосування судом Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року №1304-VII (далі - Закон про мораторій) відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення.

Банк вказав, що оскільки на той час судова практика була неоднозначною та суперечливою в частині застосування положень вказаного Закону про мораторій, тому банком було прийнято рішення про недоцільність касаційного оскарження постанови апеляційного суду та призупинено дії по примусовому стягненню Предмету іпотеки до моменту закінчення/зняття мораторію.

23 квітня 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13 квітня 2021 р. № 1381-ІХ. Згідно п.2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення якого встановлено, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» поновлює свою дію на п`ять місяців з дня набрання чинності Законом № 1381-ІХ, тобто діє до 23 вересня 2021 року.

Наявність вказаного рішення суду про відмову у зверненні стягнення на предмет іпотеки через дію Закону про мораторій та неоднозначна судова практика його застосування, об`єктивно позбавляли АБ «Укргазбанк» можливості реалізувати свої права іпотекодержателя, до моменту скасування мораторію 23 вересня 2021 року.

З моменту винесення рішення по справі відповідач не здійснив повного погашення кредитної заборгованості, а також не звертався до банку із заявою про реструктуризацію боргу, в порядку передбаченому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13 квітня 2021 року.

Вважає, що застосування до даної позовної заяви положень п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України є недопустимим з огляду на вищевказані обставини, оскільки в даній справі підставою позову є скасування мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, а також інший предмет позову, оскільки заборгованість має інші складові та підстави виникнення.

Виходячи з усталеної судової практики Верховного Суду про те, що після направлення претензії (вимоги) про дострокове повернення кредиту в повному розмірі, право банку на нарахування відсотків у розмірі передбаченому умовами кредитного договору припинилося, оскільки в даних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Невиконання відповідачем умов кредитного договору та вимоги банку протягом 9 років істотно порушує майнові права та інтереси АБ «Укргазбанк», оскільки завдає значних збитків, що полягають у матеріальних втратах від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та безпідставному користуванні позичальником грошовими коштами банку.

Вказав, що з направленням банком претензії у 2013 році та її невиконанням відповідачем, у АБ «Укргазбанк» виникло також право на отримання компенсації, передбаченої ч.2 ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, в межах 3-річного строку позовної давності.

Згідно розрахунку заборгованості 3% річних, за період з 24 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року заборгованість відповідача у вигляді 3% річних від суми невиконаного грошового зобов`язання складає 1443,50 дол. США.

Крім того, пунктом 3.3.4. Договору іпотеки передбачено, що іпотекодавець зобов`язаний на період дії дійсного договору застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування та виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування. Також вчиняти всі необхідні дії для дійсності договору страхування, за яким застраховано предмет іпотеки, зокрема вчасно сплачувати всі чергові страхові платежі, сплата яких забезпечувала б дію договору страхування на строк не менший, ніж той, в межах якого позичальник виконає всі зобов`язання за кредитним договором, а будь-яка чергова сплата платежів продовжувала б дію договору страхування не менше, ніж на наступний рік.

01 квітня 2008 року між відповідачем та ЗАТ СК «Українська страхова група» укладено договір добровільного страхування заставного майна за № 04-1001-0281, на період з 02 квітня 2008 року по 01 квітня 2009 року.

Після 01 квітня 2009 року, відповідач не укладав договорів страхування заставного майна на наступний термін, тому відповідно до п.4.2. договору іпотеки за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо страхування предмету іпотеки на період дії договору іпотекодавець зобов`язаний сплатити на користь іпотекодержателя штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета іпотеки згідно п.2.3.дійсного договору.

Вартість предмета іпотеки становить 211200 грн. (п.2.3. договору іпотеки), п`ять відсотків від цієї суми становить 10560,00 грн., отже розмір штрафу за невиконання умов договору іпотеки складає 10560 гривень.

Банк вказав, що станом на 23 лютого 2022 року загальна заборгованість відповідача за кредитним договором № 05-101193608-0 від 01 квітня 2008 року складає 20002,38 дол. США та 10560,00 грн., яка складається з: 18558,88 дол. США заборгованість по тілу та відсоткам станом на 30 вересня 2013 року вказана у претензії про дострокове повернення кредиту, 1443,50 дол. США заборгованість 3% річних в порядку ч.2 ст.625 ЦК України та 10560 грн. штраф згідно п.4.2. договору іпотеки.

Згідно приписів п.6.1 договору іпотеки, іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцями (позичальником) обов`язків за цим та/або кредитним договором та невиконання вимоги іпотекодержателя про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором. В п.6.3. договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) за кредитним договором №05-101193608-Ф від 01 квітня 2008 року в розмірі 20 002,38 дол. США та 10560,00 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру під АДРЕСА_4 Кіровоградської області, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу 23 березня 2006 року по реєстру №942, право власності зареєстроване в ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 24 березня 2006 року (реєстраційний №14116660, номер запису 46667 в книзі 138), шляхом проведення електронних аукціонів (прилюдних торгів) у межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки, складеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, із забезпеченням безперешкодного доступу до предмета іпотеки уповноважених представників АБ «Укргазбанк».

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 вересня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням від 19 грудня 2023 року стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням скаржник подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції не встановив дату початку перебігу строку позовної давності до вимог банку про звернення стягнення на предмет іпотеки та дату закінчення строку позовної давності.

Вказує, що датою початку перебігу строку позовної давності є 20.10.2023, з урахуванням строку добровільного виконання встановленого у претензії, отриманої відповідачем 10.10.2013. Строк позовної давності переривався з моменту пред`явлення позову (12.06.2014) та розпочався знову після набрання рішенням законної сили 11.02.2015. Банк вважав неможливим повторне звернення до суду з позовом допоки діє Закон України «Про мораторій», тобто до 23 вересня 2021 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», відповідно до статуту товариства та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №05-101193608-Ф, згідно умов якого, позичальником було отримано кредит в сумі 20 000 дол. США для задоволення споживчих потреб позичальника під заставу квартири зі сплатою 13,3 % річних, з кінцевим строком повернення по 31 березня 2028 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 01 квітня 2008 року між банком та відповідачем укладено договір іпотеки без оформлення заставної, який посвідчений нотаріально, реєстровий номер 1905.

За умовами п.2.1. договору іпотеки (зі змінами) та п.2.1. кредитного договору, в забезпечення вимог по кредитному договору, в іпотеку банку передано нерухоме майно - квартиру під АДРЕСА_1 , загальною площею - 62,14 кв.м. (з урахуванням знижувального коефіцієнту), житловою площею - 38,4 кв. м., що знаходиться в будинку АДРЕСА_2 , яка належить відповідачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу 23 березня 2006 року по реєстру № 942.

В зв`язку з порушенням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, 01 жовтня 2013 року банк направив позичальнику претензію про повернення заборгованості по кредиту в розмірі 18558,88 дол. США.

Вказана претензія була отримана відповідачем 10 жовтня 2013 року.

В червні 2014 року банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2014 року по справі №404/5065/14-ц, позовні вимоги АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 були задоволені повністю та вирішено: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 05-101193608-Ф, від 01 квітня 2008 року, в сумі 18804,27 доларів США та 10560,00 гривень, на користь АБ «Укргазбанк» звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_1 , на праві приватної власності, шляхом проведення прилюдних торгів, а також виселити ОСОБА_1 із вказаної квартири.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2015 року, рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 09 грудня 2014 року скасовано та у задоволенні позову АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, відмовлено.

Також, судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 листопада 2016 року (справа № 404/2061/16-ц), в задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором №05-101193608-Ф від 01 квітня 2008 року, відмовлено у повному обсязі. Підставою відмови у задоволенні позову стало те, що суду не було надано доказів на підтвердження наявності заборгованості ОСОБА_1 перед банком та її розміру, а саме первинних документів, оформлених у відповідності до вимог ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», також не надано самого розрахунку заборгованості, що дозволило б суду перевірити законність та обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог та встановити розмір кредитної заборгованості.

Встановивши дані обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом (абзац четвертий статті 1 Закону № 898-IV).

У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (частина перша статті 12 Закону № 898-IV). Аналогічне правило передбачене у частині другій статті 590 ЦК України.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону (частина перша статті 33 Закону № 898-IV).

У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частини перша та друга статті 35 Закону № 898-IV).

Положеннями частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку» визначено, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Положення Закону України «Про іпотеку» не передбачають та не вимагають від іпотекодержателя кожного разу перед зверненням до суду надсилати іпотекодавцю (та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця) письмову вимогу про усунення порушення.

Отже, за змістом частини першої статті 12, частини першої статті 33 та статті 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону.

Велика Палата Верховного Суду вже виснувала, що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством (див постанови від 18 вересня 2018 року у справі № 921/107/15-г/16 (пункт 8.6), від 19 травня 2020 року у справі № 361/7543/17 (пункт 40)).

За змістом частини першої статті 12, частини першої статті 33 та статті 35 Закону № 898-IVреалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє невиконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону № 898-IV. Недотримання іпотекодержателем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки є однією з підстав для відмови в позові (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (пункт 41), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 40), від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (пункт 38)).

Згідно частини другої статті 35 Закону № 898-IV визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону № 898-IV) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону № 898-IV), - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону № 898-IV, не погодили, а передбачили тільки можливість передання іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону № 898-IV (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (пункт 63), від 12 червня 2019 року у справі № 205/578/14-ц (пункт 36)).

Отже, з моменту настання строку виконання основного зобов`язання у кредитора виникло право на звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема шляхом проведення прилюдних торгів.

Звернення банку з вимогою про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором платежі припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як установлено судом, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2014 року по справі №404/5065/14-ц, позовні вимоги АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 були задоволені повністю та вирішено: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 05-101193608-Ф, від 01 квітня 2008 року, в сумі 18804,27 доларів США та 10560,00 гривень, на користь АБ «Укргазбанк» звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_1 , на праві приватної власності, шляхом проведення прилюдних торгів, а також виселити ОСОБА_1 із вказаної квартири.

Вказане рішення суду першої інстанції від 09 грудня 2014 року було скасоване апеляційним судом, в результаті апеляційного перегляду за апеляційною скаргою відповідача.

Згідно рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2015 року (провадження № 22-ц/781/254/15), судом було встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконував неналежним чином, не в повному обсязі та з порушенням графіку щомісячних платежів, у зв`язку з чим станом на 20 листопада 2014 року заборгованості складає 18804,27 грн. доларів США та 10560 грн.

Отже, заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена, тому ПАТ АБ «Укргазбанк» як іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у один із способів, визначених пунктом 6.3 договору іпотеки, зокрема, за рішенням суду.

Зважаючи на викладене, право банку порушено і вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованою.

Разом з тим, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) (стаття 266 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (стаття 264 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою уповноваженою особою.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 червня 2023 року у справі №755/13805/16-ц підтримала висновок, згідно з яким слід розмежовувати вимоги про стягнення боргу за основним зобов`язанням (actio in personam) та про звернення стягнення на предмет іпотеки (actio in rem). Переривання загальної позовної давності за вимогою про стягнення боргу за основним зобов`язанням не перериває перебігу загальної позовної давності за вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки і навпаки (близький за змістом висновок див. у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 26 січня 2022 року у справі №442/7773/17, від 28 вересня 2022 року у справі №754/16764/17, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 серпня 2021 року у справі №201/15310/16, від 30 червня 2022 року у справі №947/25785/19, від 19 жовтня 2022 року у справі №712/19272/12, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року у справі №205/2480/19, від 2 листопада 2022 року у справі №344/19567/19, від 01 лютого 2023 року у справі №522/9497/14-ц).

У справі, що переглядається, встановлено, що у кредитному договорі від 01 квітня 2008 року № 05-101193608-Ф сторони передбачили остаточну дату повернення кредиту 31 березня 2028 року.

У 2014 року ПАТ АБ «Укргазбанк» скористалося своїм правом на дострокове погашення кредитної заборгованості та змінило строк виконання основного зобов`язання, звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, за результатом розгляду якого рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 11.02.2015 у задоволенні позову було відмовлено.

За таких обставин, оскільки з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки ПАТ АБ «Укргазбанк» звертався до суду у 2014 році у даній справі строк позовної давності сплив у червні 2017 року.

Верховний Суд у постанові від 25 липня 2018 року у справі №522/31199/13-ц (провадження №61-3872св18) звертав увагу, що позовна давність переривається пред`явленням особою позову, а не постановленням судом судового рішення, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Також помилковими є посилання скаржника на дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки мораторій на стягнення майна відповідного до цього закону тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) предмет іпотеки, а не встановлює відстрочення виконання зобов`язання. Дія мораторію не впливає на право банку звернутись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, не перешкоджає ухваленню судом рішення за таким позовом та не свідчить про наявність підстав для зупинення перебігу позовної давності.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають правових підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та не спростовують висновків суду.

При вирішенні вказаної справи місцевим судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, дослідивши матеріали справи, надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам по справі та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09.05.2024.

Судді:

О.А.Письменний А.М. Головань О.Л.Дуковський