Справа № 342/154/24
Провадження № 2/342/213/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.

секретаря судового засідання Матієк І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , жительки АДРЕСА_1 , в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що у державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори С.В. Капріян заведена спадкова справа після смерті батька позивача - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . До спадкового майна входить будинковолодіння АДРЕСА_1 . Право власності на дане майно підтверджується Свідоцтвом на право особистої власності на будинковолодіння від 23 липня 1988 року, згідно з яким жилий будинок з господарськими будівлями, спорудами дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 . Вивчивши надані позивачем документи, державним нотаріусом 23 січня 2024 року видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 134/02-31. Причиною для прийняття такого рішення стала реєстрація спадкового гоподарства, як колгоспний двір, що позбавляє нотаріуса визначити конкретний розмір частки спадкодавця. На час смерті спадкодавця ОСОБА_4 діяв Цивільний кодекс України 1963 р., статтями 524, 534 якого встановлено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкове будинковолодіння побудоване батьками позивача в 60-их роках на земельній ділянці розміром 0.10 га. З часу свого народження й по сьогодні позивач завжди проживає в батьківському будинку, добросовісно та безперервно володіє і відкрито користується даним нерухомим майном разом із земельною ділянкою: обробляє землю та сплачує земельний податок, доглядає за будинком та утримує його в належному стані, неодноразово робила як поточний так і капітальний ремонти. Тобто, фактично позивач вступила в управління спадковим майном, але, на сьогоднішній день не може належним чином реалізувати своє спадкове право за законом на нього через обставини, вказані в Постанові нотаріуса. Наведені обставини доводяться інформацією про зареєстрованих осіб на день смерті спадкодавця згідно довідки №10-30 від 25.01.2024, виданої Олієво-Королівським стапостинським округом. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Станом на 15 квітня 1991 року в спадковому господарстві проживали та були зареєстрованими: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (дочка спадкодавця), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (зять спадкодавця), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (онука спадкодавця).

01 лютого 2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі, справу постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадженнята витребувано від Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області належним чином засвідчені копії спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області. У разі відсутності спадкових справ, надати відомості про їх відсутність.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду на розгляд судді Федів Л.М. передано матеріали справи за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності за кожним на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що до спадщини входить будинковолодіння АДРЕСА_1 . Право власності на дане майно підтверджується Свідоцтвом на право особистої власності на будинковолодіння від 23 липня 1988 року, згідно з яким жилий будинок з господарськими будівлями, спорудами дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 . Саме така реєстрація спадкового господарства (як колгоспний двір) й стало підставою для відмови нотаріусом у вчиненні нотарільної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Позовні вимоги визнають частково та керуючись ст. 193 ЦПК України, бажають подати суду зустрічну позовну заяву. Аналізуючи документи, подані позивачем за первісним позовом, станом на 15 квітня 1991 року (на час припинення існування колгоспного двору) в спадковому господарстві проживали та були зареєстрованими всі члени нашої сім`ї: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - позивач первісного позову, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - відповідач первісного позову, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відповідачка первісного позову. Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Тобто, всім членам колгоспного двору належать рівні частки - по 1/5 будинковолодіння АДРЕСА_1 . На думку позивачів за зустрічним позовом, ОСОБА_1 повинна оформити право власності на 2/5 частки в порядку спадкування за законом після смерті її батьків та на 1/5 частину, як член колишнього колгоспного двору. Всього їй мало б належати 3/5 частки спадкового господарства за вищевказаною адресою. А вони претендують на частки, як члени колгоспного двору - по 1/5 кожному.

Ухвалою суду від 07 лютого 2024 року зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (справа №342/193/24) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом (справа № 342/154/24), присвоєно об`єднаній справі № 342/154/24.

Ухвалою суду від 01 квітня 2024 року продовжено строк підготовчого провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, на 30 днів. Підготовче засідання по справі відкладено на 08 год. 45 хв. 17 квітня 2024 року.

15 травня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 09.00 год. 30.05.2024 в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (м. Городенка вул. Героїв Євромайдану, 7, зал судових засідань № 2).

Призначене судове засідання 30 травня 2024 року було відкладено на 09:45 год. 19 червня 2024 року, у зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання.

Учасники справи в судове засідання 19 червня 2024 рокуне з`явилися.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 до суду подала заяву, в якій просила розгляд справи завершувати без неї, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі (позивачі за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до суду подали заяви, в яких просила розгляд справи проводити без них, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Копією свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 23 липня 1988 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 134 від 13 липня 1988 року, та копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 11103 від 14.12.2023 стверджується, що в цілому домоволодіня, що складається із житлового будинку, службових будівель і споруд по АДРЕСА_1 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 .

Житловий будинок, який належить ОСОБА_4 , дійсно знаходиться в АДРЕСА_1 (колишня поштова адреса: АДРЕСА_1 ), що доводиться довідкою № 10-226, виданою 11.12.2023 Олієво-Королівським старостинським округом Городенківської міської ради.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 363346285 від 26.01.2024 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок АДРЕСА_1 , відсутні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

За житловим будинком, що в АДРЕСА_1 числиться земельна ділянка, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,10 га, що доводиться довідкою № 10-28 від 25.01.2024, виданою Олієво-Королівським старостинським округом Городенківської міської ради.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1962 р., господарські будівлі та споруди - в 1962, 1965, 1970 та 1990 роках.

Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТ-ВО "Придністров`я" на підставі договору № 22 від 22.01.2024, ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 станом на 24 січня 2024 року становить - 145250 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до статті 120 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI (далі - ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.

Згідно з частиною другою статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном.

Положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, були співвласниками у рівних частках у праві спільної власності на майно колгоспного двору.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Згідно ксерокопій погосподарських книг Олієво-Королівської сільської ради за 1986-1990 р.р., 1991-1995 р.р., суспільна група домогосподарства по АДРЕСА_2 , - "колгоспники", в якому, окрім інших проживали: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , голова сім`ї, місце роботи - колгосп ім. Калініна, тракторист, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , дружина, місце роботи - колгосп ім. Калініна, доярка.

Станом на 15 квітня 1991 року в житловому будинку, що в АДРЕСА_3 за місцем проживання були зареєстровані слідуючі особи: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , голова сім`ї, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , дружина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зять, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , внучка, що доводиться довідкою № 10-226, виданою 11.12.2023 Олієво-Королівським старостинським округом Городенківської міської ради.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , після реєстрації шлюбу 21.09.2007 (відповідний актовий запис № 8 від 21.09.2007) з ОСОБА_8 , присвоєно прізвище « ОСОБА_3 », що доводиться копією свідоцтва про шлюбу серія НОМЕР_1 , виданого 21.09.2007 Олієво-Королівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області.

Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної власності належав по 1/5 частці колишнім членам колгоспного двору- ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Голова колгоспного двору (член колгоспного двору) ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 66 років в с. Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області, запис за № 29 від 21 грудня 1999 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 21.12.1999. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Оскільки ОСОБА_4 помер до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , дійсно був зареєстрований за місцем проживання у АДРЕСА_3 ). На день його смерті разом із ним за місцем проживання були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , дружина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зять, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , внучка, що доводиться довідкою № 10-30 від 25.01.2024, виданою Олієво-Королівським старостинським округом Городенківської міської ради.

Про те, що ОСОБА_4 , 1933 р.н. та ОСОБА_5 , 1940 р.н., були подружжям, одружилися 27.10.1959 (запис № 25 від 27.10.1959), стверджується копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_3 , виданим 30.11.1959.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 є дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що доводиться копіями: свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 від 19.09.1970, свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_5 від 30.04.1988.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом в рівних частках спадкодавця ОСОБА_4 , яка прийняли спадщину після його смерті, вступили в управління та володіння спадковим майном, були: його дочка ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_5 .

Івано-Франківський обласний державний нотаріальний архів, на виконання ухвали, надав суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 1309/2000 (номер у Спадковому реєстрі 1813084), заведену після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Паньків Д.М. ОСОБА_1 видано 2 (два) свідоцтва про право на спадщину за законом на: 1) право на земельну частку/пай/, розміром 76,88 в умовних кадастрових гектарах бех визначення меж цієї частки в натурі; 2) грошові вклади з процентами та з усіма видами індексації та компенсації в ВАТ Державний ощадний банк України, що належали померлому ОСОБА_4 .

До складу спадщини ОСОБА_4 входить також 1/5 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору.

Постановою державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області Капріян С.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 лютого 2023 року за № 157-02-31, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що вищезгадане господарство відносилось до колгоспного двору, проте частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору, не визначені.

Як встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 успадкували після смерті ОСОБА_4 1/5 частину (кожна по 1/10 частині) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , однак не оформлено документи про спадкування.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 79 років в с.Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області, запис за № 9 від 26 червня 2020 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_6 від 26.06.2020. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними (ст. 1278 ЦК України).

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_13 , дійсно була зареєстрована за місцем проживання у АДРЕСА_3 ). На день її смерті разом із нею за місцем проживання були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зять, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , внучка, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , правнук, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , правнук, що доводиться довідкою № 10-29 від 25.01.2024, виданою Олієво-Королівським старостинським округом Городенківської міської ради.

Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину після її смерті, є її дочка ОСОБА_1 .

Городенківська державна нотаріальна контора Коломийського району Івано-Франківської області, на виконання ухвали, надала суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 218/2020 (номер у Спадковому реєстрі 66108577), заведену після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_13 , на підставі заяви спадкоємця першої черги за законом ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом від 14.07.2020, що подана у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

22 грудня 2021 року державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області Капріян С.В. ОСОБА_1 видано 2 (два) свідоцтва про право на спадщину за законом на: 1) земельну ділянку, площею 0,7829 га, кадастровий номер :06:001:0073, в межах згідно з планом, що розташована на території Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 2) земельну ділянку, площею 0,0200 га, кадастровий номер :03:001:0617, в межах згідно з планом, що розташована на території Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

До складу спадщини ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , входить також 3/10 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 : 1/5 (2/10) частина даного житлового господарства належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, 1/10 частина успадкована нею після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , однак не оформлено документи про спадкування.

Отже, як встановлено, ОСОБА_1 успадкувала після смерті матері ОСОБА_5 3/10 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 належав до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_4 ;станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 . Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку по 1/5 частці кожному. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Судом встановлено, що: спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли в рівних частках спадкоємці першої черги за законом - його дочка ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_5 ; спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла спадкоємець першої черги за законом - її дочка ОСОБА_1 .

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 через реєстрацію спадкового житлового будинку як колгоспного двору, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Судом встановлено, що частки у майні колгоспного двору належать ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у силу закону. Неоформлення права власності документально не позбавляє їх права на належні їм частки у майні колгоспного двору.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що:

- позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, а саме за позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 3/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки1/5 (2/10) частини даного житлового господарства належала їй як колишньому члену колгоспного двору, 1/10 частина успадковано нею після смерті батька ОСОБА_4 , 3/10 частини успадковано нею після смерті матері ОСОБА_5 . В іншій частині позовуОСОБА_1 відмовити;

- зустрічний позовОСОБА_2 , ОСОБА_3 підлягає до задоволення, а саме за відповідачами (позивачами за зустрічним позовом) слід визнати право власності за кожним на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав до колгоспного двору, членами якого вони були.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 524, 529, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати заОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , право власності на 3/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовуОСОБА_1 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_16 право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Зареєстроване місце проживання позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 .

Зареєстроване місце проживання відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 .

Зареєстроване місце проживання відповідача (позивача за зустрічним позовом)ОСОБА_3 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 .

Повне судове рішення складено 28.06.2024.

Суддя: Федів Л. М.