Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 квітня 2024 року смт Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді Бузунко О.А.,

за участю секретаря судового засідання Шапки О.О.,

у присутності позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Попеля Д. В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвокатів Сідак-Жарової Н. О., Рощина І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 до

відповідача: ОСОБА_2

вимоги позивача: про захист гідності, честі, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить:

- визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, викладену в скарзі відносно нього та поширену ОСОБА_2 до Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» МОЗ України та Міністерства охорони здоров`я України, а саме:

«Під час моєї праці у відділенні ОСОБА_1 постійно виявляв незадоволення моєю роботою без поважних на то причин та в подальшому здійснював булінг по роботі. Також в той час, коли я працювала у відділенні зі сторони ОСОБА_3 здійснювався постійний моральний тиск на мене, були пропозиції щодо особистих зустрічей та спроби примушення до інтимних відносин.

ОСОБА_4 користуючись своїм посадовим становищем постійно залякував мене звільненням з роботи, що є моральним булінгом.

Враховуючи такі обставини і той факт, що зі сторони ОСОБА_3 було в наявності маніпулювання, погрози звільнення, моральний тиск та залякування, всі ці дії призвели до одного факту примусу ОСОБА_5 мене до вступу до інтимних відносин в лютому 2022 р.

В листопаді 2022 року я народила дитину і с цього моменту ОСОБА_4 знов почав переслідувати мене і обвинувачувати, що я вкрала дитину, що дитина є його донькою.

В подальшому ОСОБА_1 подав позов щодо визнання його батьком моєї дитини ОСОБА_6 і тут я дізналась, що коли ОСОБА_1 примусив мене вступити з ним в інтимний зв?язок, то результатом стала моя вагітність.

ОСОБА_4 зробив тест ДНК на батьківство, який показав його батьківство і він скористався цим і почав руйнувати мою сім?ю. Тобто скористався медичною таємницею в своїх цілях.

ОСОБА_1 в якості доказів по судовій справі надав суду мої медичні дослідження та мої документи, у тому числі медичні обстеження які я проходила під час вагітності в мережі медцентрів «Гармонія здоров?я», а саме пренатальна діагностика від 30.03.2022 р. та пренатальна діагностика від 08.04.2022 р.

Дані дослідження надавалися мед закладом лише мені і я їх ОСОБА_1 не надавала.

В такому разі медобстеження, додані до позовної заяви є розголошенням медичної та лікарської таємниці.

Окрім цього, до позовної заяви додані інші мої медобстеження та аналізи, які зроблені в лабораторії НДСЛ «Охматдит», які також отримані ОСОБА_5 шляхом використання службового положення і тим самим порушено медичну таємницю.»;

- зобов?язати ОСОБА_2 , протягом 3-х календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати зазначену інформацію у спосіб, яким вона була поширена, а саме - шляхом подання заяви до Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» МОЗ України та Міністерства охорони здоров`я України від власного імені із спростуванням зазначеної інформації;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати та витрати на надання правової допомоги.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ОСОБА_2 поширювала недостовірну інформацію відносно ОСОБА_1 шляхом направлення скарг до Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» МОЗ України та Міністерства охорони здоров`я України, щодо аморальних дій та користуванням своїх посадових обов`язків, однак обставини, викладені в скарзі, не відповідають дійсності і їх поширення спричинило позивачу моральну шкоду.

2. Позивач ОСОБА_1 , будучи допитаним як свідок, дав суду показання, що в березні 2021 року група студентів разом з ОСОБА_7 прийшли на практику до медичного закладу, в якому він працює. З ОСОБА_7 в них виникли романтичні стосунки з інтимною близькістю, проте серед колег ніхто не знав, що в них відносини. Разом з ОСОБА_7 вони проводили дозвілля. В серпні 2021 року ОСОБА_7 була працевлаштована до їхнього відділення, на той час вони вже близько не спілкувалися. Ближче до кінця 2021 року стосунки стали ближчими. 24 лютого 2022 року ОСОБА_7 повідомила, що їде в ОСОБА_8 , до батьків. Згодом стосунки з ОСОБА_7 стали «холодними» і вона повідомила, що вагітна від іншого чоловіка. Коли ОСОБА_7 повернулася до роботи (квітень 2022 року), йому на очі потрапили аналізи, які вказували, що запліднення відбулося в середині лютого. Він намагався поспілкуватися з батьками ОСОБА_7 та чоловіком, з яким, як виявилося, вона проживає вже чотири роки, хоча говорила, що винаймає кімнату у пари похилого віку. ОСОБА_7 стала запізнюватися на роботу та почала нехтувати посадовими обов`язками. Він намагався провести з нею бесіду, проте це не дало ніякого результату, тому він просив писати пояснювальні записки. При цьому, ОСОБА_7 з ним як з керівником поводила себе дуже агресивно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_9 , про що він дізнався від колег. Приблизно в квітні 2023 року він подав до суду позов про визнання батьківства.

Результати медичного обстеження ОСОБА_7 сама йому передавала (під час їхнього спілкування до вагітності ОСОБА_7 ), а інші результати були нею залишені на видному місці.

Написані ОСОБА_7 скарги вплинули на його репутацію, з огляду на що йому була завдана моральна шкода, оскільки відповідачка зганьбила його перед керівництвом на роботі, розповсюдила недостовірну інформацію, що вплинуло на його ділову репутацію та моральний стан. Внаслідок дій відповідачки на роботі до нього почали прискіпливо ставитися.

Позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача адвокат Попель Д. В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

3. Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та, будучи допитаною як свідок, стверджувала, що інформація, яку вона виклала у скаргах, правдива. Між ними існує конфлікт спочатку через робочі стосунки, після чого з боку позивача були примушення до інтимних відносин з використанням службового становища. Під час роботи у відділенні з ОСОБА_1 було незадоволення роботою.

Одного разу вона з колегами (в тому числі і ОСОБА_1 ) була на роботі (в ординаторській). ОСОБА_1 запросив її в кабінет поговорити. Він закрив кабінет, почав морально тиснути, чіплятися до неї, вона відштовхувала, проте він не відходив, і примусив її до статевого акту. До поліції з вказаного приводу вона не зверталася, оскільки боялася: це керівник і її звільнять з роботи. ОСОБА_1 про стосунки з іншим чоловіком повідомляла в 2021 році, було погіршення спілкування (між нею та позивачем), вона йому повідомила, що не хочу стосунків. Про вагітність вона дізналася в березні 2022 року, в квітні про це повідомила ОСОБА_1 .

До вагітності вона з ОСОБА_1 проводила інколи вільний час. У ОСОБА_1 вдома вона була не більше 3 разів. Одного разу вдома ОСОБА_1 змушував її до інтиму, проте вона відмовилася. Наступні рази вона просто приходили, щоб поспілкуватися.

Представник відповідачки адвокат Сідак-Жарова Н. О. заперечувала проти задоволення позовної заяви.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

1. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 вересня 2023 року справа була передана судді Бузунко О.А. /т.1, а.с. 49/.

2. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, з викликом сторін; відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву /т. 1, а.с. 62-63/.

3. Відповідачка 27 жовтня 2023 року подала до суду відзив на позовну заяву/т. 1,а.с. 99-103/.

4. Представник позивача 09 листопада 2023 року подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву /т. 1,а.с. 144-152/.

5. Представник відповідачки 15 листопада 2023 року подала до суду заперечення на відповідь на відзив /т. 1, а.с. 163-166/.

6. На підставі ухвали Козелецького районного суду Чернігівської області від 29 листопада 2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду та задоволено клопотання позивача про виклик свідків /т. 1, а.с. 197-198/.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом, зміст спірних правовідносин та докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

1. 03 червня 2023 року ОСОБА_2 були надіслані скарги до Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» МОЗ України, Комісії з питань етики лікарів НДСЛ «Охматдит» та Комісії з етики лікарів Міністерства охорони здоров`я України /т. 1, а.с. 18-19, 24-25/ наступного змісту:

«12 квітня 2023 року мені стало відомо від мого чоловіка ОСОБА_10 про наявність судового позову про встановлення батьківства щодо нашої дитини.

Позов було подано ОСОБА_1 , який є завідуючим відділенням гострої дитячої реабілітації в НДСЛ «Охматдит» і моїм безпосереднім керівником.

Я з 2021 року працювала у відділенні гострої дитячої реабілітації в НДСЛ «Охматдит» на посаді асистента фізіотерапевта і була підлеглою ОСОБА_11 .

Під час моєї праці у відділенні ОСОБА_1 постійно виявляв незадоволення моєю роботою без поважних на то причин та в подальшому здійснював булінг по роботі. Також в той час, коли я працювала у відділенні зі сторони ОСОБА_12 здійснювався постійний моральний тиск на мене, були пропозиції щодо особистих зустрічей та спроби примушення до інтимних відносин.

ОСОБА_4 користуючись своїм посадовим становищем постійно залякував мене звільненням з роботи, що є моральним булінгом.

Враховуючи такі обставини і той факт, що зі сторони ОСОБА_3 було в наявності маніпулювання, погрози звільнення, моральний тиск та залякування, всі ці дії призвели до одного факту примусу ОСОБА_5 мене до вступу до інтимних відносин в лютому 2022 р.

В листопаді 2022 року я народила дитину і с цього моменту ОСОБА_4 знов почав переслідувати мене і обвинувачувати, що я вкрала дитину, що дитина є його донькою.

В подальшому ОСОБА_1 подав позов щодо визнання його батьком моєї дитини ОСОБА_6 і тут я дізналась, що коли ОСОБА_1 примусив мене вступити з ним в інтимний зв?язок, то результатом стала моя вагітність.

ОСОБА_4 зробив тест ДНК на батьківство, який показав його батьківство і він скористався цим і почав руйнувати мою сім?ю. Тобто скористався медичною таємницею в своїх цілях.

ОСОБА_1 в якості доказів по судовій справі надав суду мої медичні дослідження та мої документи, у тому числі медичні обстеження які я проходила під час вагітності в мережі медцентрів «Гармонія здоров?я», а саме пренатальна діагностика від 30.03.2022 р. та пренатальна діагностика від 08.04.2022 р.

Дані дослідження надавалися мед закладом лише мені і я їх ОСОБА_1 не надавала.

В такому разі медобстеження, додані до позовної заяви є розголошенням медичної та лікарської таємниці.

Окрім цього, до позовної заяви додані інші мої медобстеження зроблені в лабораторії НДСЛ «Охматдит», які також отримані ОСОБА_5 шляхом використання службового положення і тим самим порушено медичну таємницю.

… окрім закону про медичну таємницю ОСОБА_1 порушено Кодекс етики лікарів України … .

Також ОСОБА_4 втрутився у взаємовідносини між мною та чоловіком та цілеспрямовано руйнує мою сім?ю.

Прошу розглянути дії ОСОБА_1 на комісії з етики лікарів, зробити оцінку його морального обліку та поступків.

Також прошу прийняти міри дисціплінарного стягнення та поставити питання, чи має така особа бути лікарем та займатися лікарською практикою».

2. Національною дитячою спеціалізованою лікарнею «Охматдит» МОЗ України за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 повідомлено:

- під час роботи відповідачки у НДСЛ «Охматдит» МОЗ України скарг та заяв, у тому числі усних, до керівництва лікарні щодо вчинення ОСОБА_1 вищезазначених дій не надходило. Також, відповідно до пояснень ОСОБА_1 , скарга щодо нього по вищезазначеному питанню можливо спровокована тими обставинами, що ОСОБА_13 саботувала деякі завдання, систематично запізнюватись та не з?являлась на робочому місці без поважних причин, з огляду на що ОСОБА_1 здійснював співбесіди з ОСОБА_2 щодо порушення трудової дисципліни. Вищезазначену інформацію також підтверджують пояснювальні записки (написані власноруч ОСОБА_2 ) на ім?я ОСОБА_1 ;

- щодо імовірно вчинення неправомірних дій ОСОБА_1 стосовно ОСОБА_2 запропоновано звернутися до правоохоронних органів.

- скарга передана на розгляд Комісії з питань етики НДСД «Охмадит» МОЗ України /т. 1, а. с. 21/.

3. Скарга, адресована Комісії з питань етики лікарів НДСЛ «Охматдит» МОЗ України, також мала свою реакцію.

Національна дитяча спеціалізована лікарня «Охматдит» МОЗ України повідомила, що Комісія з питань етики НДСЛ «Охматдит» МОЗ України здійснює оцінку етичних та морально-правових аспектів клінічних випробувань у НДСЛ «Охматдит» МОЗ України, тому питання розгляду дій та надання оцінки морального обліку вчинків ОСОБА_1 не входять до компетенції Комісії /т. 1, а.с. 22/.

4. Міністерство охорони здоров`я України скаргу направило за належністю до Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» /т. 1, а.с. 23/.

5. Згідно з повідомленням заступника начальника слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві відповідно до Єдиного реєстру досудових розслідувань у слідчому відділі Дарницького управління поліції відсутня інформація щодо повідомлення ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, обрання запобіжного заходу та направлення кримінального провадження до суду з обвинувальним актом /т. 1, а. с. 28/.

6. 14 травня 2022 року, 17 травня 2022 року, 19 травня 2022 року, 24 травня 2022 року, 26 травня 2022 року, 20 червня 2022 року,21 червня 2022 року, 22 червня 2022 року, 28 червня 2022 року, 01 липня 2022 року, 18 липня 22 року, 19 липня 2022 року ОСОБА_2 (на той час Стрілецька) писала пояснювальні записки на ім`я ОСОБА_1 щодо причини запізнення на роботу /т. 1, а.с. 32-43/.

7. Позивач та відповідач спільно проводили час /т. 1, а.с. 111-114/, що ними в судовому засіданні не оспорювалося.

8. ОСОБА_14 12, 22, 27 жовтня 2021 року, 12 листопада 2021 року, 30 березня 2022 року, 08 квітня 2022 року проходила обстеження /т. 1, а.с. 118-121/.

9. ОСОБА_1 14 серпня 2023 року перебував на консультації у психіатра /т. 1, а.с. 153/.

10. Свідок ОСОБА_15 надала суду показання, що вона працює в НДСЛ «Охматдит», у відділенні гострої реабілітації (фізичний терапевт) протягом 5 років. ОСОБА_2 у відділені була практиканткою, а згодом прийшла працювати. Про стосунки між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вона не знала, але здогадки про такі були з огляду на їх поведінку. Відносно ОСОБА_2 зі сторони ОСОБА_1 булінгу чи якогось незадоволення роботою не помічала, тиску на ОСОБА_2 також не помічала.

12. Свідок ОСОБА_16 повідомив суду, що він працює фізичним терапевтом в НДСЛ «Охматдит». Про стосунки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 знав по чуткам. Декілька разів заходив до ОСОБА_1 в кабінету і бачив їх з ОСОБА_2 разом. Булінг, моральний тиск чи залякування зі сторони ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 не помічав.

14. Свідок ОСОБА_17 повідомила суду, що з 2019 року вона працює фізичним терапевтом в НДСЛ «Охматдит», її керівником є ОСОБА_1 , з ОСОБА_18 вона колега. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свої стосунки не афішували, проте всі здогадувалися, що в них ОСОБА_19 . Булінгу зі сторони ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 вона не помічала, так само і морального тиску. Про залякування зі сторони ОСОБА_1 їй також нічого не відомо. Свідок також повідомила, що ОСОБА_2 запізнювалася на роботу, тому ОСОБА_1 просив її писати пояснення з цього приводу.

11. Свідок ОСОБА_20 повідомив суду, що він спільно з ОСОБА_1 винаймає квартиру з 2018 року. ОСОБА_7 в квартирі неодноразово бачив. З огляду на певні обставини, свідок розумів, що ОСОБА_7 та ОСОБА_21 є парою.

13. Свідок ОСОБА_22 дав суду показання, що ОСОБА_4 з ОСОБА_18 були парою. ОСОБА_23 представляв як дівчину і ОСОБА_7 не заперечувала цього.

ІV. Оцінка Суду.

1. Статтею 201 ЦК України передбачено, що, зокрема, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, а ст. 297, 299 ЦК України передбачено право на повагу до гідності та честі, а також право на недоторканість ділової репутації.

Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

2. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

3. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

4. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

5. Усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк (ст. 40 Конституції України).

Як вказано в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 214/4203/19) тлумачення ст. 40 Конституції України свідчить, що у випадку, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.

6. Громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян»).

Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи (ч. 1 ст. 19 Закону України «Про звернення громадян»).

7. Як вбачається зі змісту скарг, які були адресовані Національній дитячій спеціалізованій лікарні «Охматдит» МОЗ України та Комісії з етики лікарів Міністерства охорони здоров`я України /т. 1, а.с. 18, 24-25/, відповідачка зверталася до вказаних установ стосовно дій позивача як завідувача відділенням гострої дитячої реабілітації в НДСЛ «Охматдит» та просила розглянути його дії на комісії з етики лікарів та вжити заходи дисциплінарного стягнення.

Аналіз поданих до вказаних установ скарг свідчить, що відповідачка перед вказаними установами порушувала два питання: стосовно дій ОСОБА_1 як керівника (стосовно невдоволення її роботою та примушування до певних дій з використанням службового становища) та стосовно розголошення ним медичної таємниці.

Відповідно до ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 працює завідувачем відділення гострої дитячої реабілітації Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» МОЗ України.

З огляду на положення ст. 147-1 КЗпП України, установа, до якої звернулася відповідачка, уповноважена розглянути такі звернення і вирішувати питання стосовно притягнення/не притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Після надходження скарги до НДСЛ «Охматдит», ОСОБА_1 було надано можливість надати свої пояснення з питань, порушених у скаргах /т. 1, а.с. 29-31/.

Національною дитячою спеціалізованою лікарнею «Охматдит» МОЗ України за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 повідомлено, що під час роботи відповідачки у НДСЛ «Охматдит» МОЗ України скарг та заяв, у тому числі усних, до керівництва лікарні щодо вчинення ОСОБА_1 вищезазначених дій не надходило. Також, відповідно до пояснень ОСОБА_1 , скарга щодо нього по вищезазначеному питанню можливо спровокована тими обставинами, що ОСОБА_13 саботувала деякі завдання, систематично запізнюватись та не з?являлась на робочому місці без поважних причин, з огляду на що ОСОБА_1 здійснював співбесіди з ОСОБА_2 щодо порушення трудової дисципліни. Вищезазначену інформацію також підтверджують пояснювальні записки (написані власноруч ОСОБА_2 ) на ім?я ОСОБА_1 ; скарга передана на розгляд Комісії з питань етики НДСД «Охмадит» МОЗ України.

Міністерство охорони здоров`я України скаргу направило за належністю до Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит».

Тобто, направляючи скарги до Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» МОЗ України та Комісії з етики лікарів Міністерства охорони здоров`я України Нещерет К. С. (на той час ОСОБА_14 ) реалізовувала право на звернення, а не поширювала недостовірну інформацію, з огляду на що в задоволенні позову слід відмовити.

8. Оскільки позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про визнання інформації недостовірною, тому також задоволенню не підлягають.

V. Судові витрати.

1.Як вбачається з наданих платіжних доручень, позивачем за подання даного позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 3 220,80 грн (тобто, за 3 вимоги немайнового характеру).

При цьому, позивачем заявлено 4 вимоги немайнового характеру та 1 вимогу про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до підп. 6, 5 п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ОСОБА_1 за подання позовної заяви необхідно було сплатити судовий збір, виходячи з такого: 4 294 грн 40 коп. (ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви за пред`явлення 4 немайнових вимог) + 2684 грн 00 коп. (ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди у справі про захист честі та гідності фізичної особи) = 6 978 грн 40 коп. Отже, недосплачена позивачем сума судового збору становить 3 757 грн 60 коп., які слід стягнути з відповідача в дохід держави.

2. 10 квітня 2024 року через підсистему «Електронний суд» представником відповідача подано клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Оскільки таке клопотання подано під час судових дебатів, воно підлягає розгляду після прийняття судом рішення.

Представник позивача в усному порядку повідомив суд, що ним у встановлений ЦПК України строк буде подане відповідне клопотання про стягнення судових витрат та проаналізовано і надано пояснення стосовно клопотання представника відповідача.

Керуючись ст. 1, 19 Закону України «Про звернення громадян», ст. 30, 277 ЦК України, ст. 12, 76, 141, 258, 259, 263, 264 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист гідності, честі, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 3 757 (три тисячі сімсот п`ятдесят сім) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складений 11 квітня 2024 року.

Суддя Олена БУЗУНКО