КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа №824/17/23
№ 22-вк/824/22/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

при секретарі Ящуку Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву представника «Прем`єр Енерджи С.Р.Л.» (PREMIER ENERGY S.R.L.) - адвоката Волковецького Данила Степановича про визнання і надання дозволу на виконання остаточного арбітражного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 21 грудня 2020 року у справі № 204588 за позовом «Прем`єр Енерджі С.Р.Л.» (PREMIER ENERGY S.R.L.) до «Адлер Енерджі ГмбХ» (ADLER ENERGY GmbH) про стягнення грошових коштів,

встановив:

у січні 2023 року представник «Прем`єр Енерджі С.Р.Л.» (PREMIER ENERGY S.R.L.) - адвокат Волковецький Д.С. звернувся до Київського апеляційного суду із заявою, у якій просив визнати та надати дозвіл на виконання остаточного арбітражного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 21 грудня 2020 року у справі № 204588 в частині стягнення з товариства Адлер Енерджи ГмбХ (ADLER ENERGY GmbH): 3 479 955,39 євро основної суми відшкодування з нарахуванням відсотків; 89 131,17 євро судових витрат та 38 298,65 фунтів стерлінгів витрат на арбітраж, з нарахуванням відсотків; видати виконавчий лист на примусове виконання остаточного арбітражного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 21 грудня 2020 року у справі № 204588 в частині стягнення з Адлер Енерджи ГмбХ (ADLER ENERGY GmbH) 3 479 955,39 євро основної суми відшкодування з нарахуванням відсотків; 89 131,17 євро судових витрат та 38 298,65 фунтів стерлінгів витрат на арбітраж, з нарахуванням відсотків.

В обґрунтування своєї заяви зазначав, що 5 квітня 2019 року Адлер Енерджи ГмбХ (ADLER ENERGY GmbH) (далі - боржник) та Прем`єр Енерджі Ес.Ар.Ел. (PREMIER ENERGY S.R.L.) (далі - стягувач) уклали рамковий договір Європейської Федерації Енерготрейдерів про поставку та прийом природного газу (EFET General Agreement) та додаткову угоду про внесення змін до рамкового договору (Election Sheet) та додаток до рамкового договору (підтвердження індивідуального договору) (Confirmation of Individual Contract). 23 січня 2020 року стягувач ініціював арбітражний процес відповідно до статті 22 рамкового договору та індивідуального договору, що містить арбітражне застереження, у зв`язку із невиконанням боржником умов договору.

Заявник посилався на те, що 21 грудня 2020 року Лондонський міжнародний арбітражний суд (London Court of International Arbitration) у справі № 204588 ухвалив остаточне арбітражне рішення (Final Award) у місті Лондон, Англія, Сполучене Королівство, яким зобов`язав боржника сплатити на користь стягувача 3 479 995,39 євро

основної суми відшкодування з нарахуванням відсотків та 89 131,17 євро судових витрат, та 38 298,65 фунтів стерлінгів витрат на арбітраж, з нарахуванням відсотків. Стягувач отримав арбітражне рішення 21 грудня 2020 року.

Заявник зазначав, що боржник має відкритий рахунок в АБ «Укргазбанк», що підтверджується скрін-шотом грошових транзакцій грошових коштів з рахунка боржника, де вказано міжнародний номер банківського рахунку (IBAN) боржника.

Представник «Прем`єр Енерджі С.Р.Л.» (PREMIER ENERGY S.R.L.) - адвокат Волковецький Д.С., приймаючи участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, заяву підтримав.

«Адлер Енерджі ГмбХ» (ADLER ENERGY GmbH) про час та місце розгляду справи було повідомлене належним чином за адресою його офіційного місцезнаходження, зазначеному на публічному ресурсі, що містить інформацію про комерційні компанії в Австрії [http://firmenabc.at/adler-energy-gmbh_LQwH#crefo]. Згідно відомостей трекінгу Укрпошти, адресат відмовився від отримання (с.с.22-23, 33-36).

Частиною 1 статті 477 ЦПК України передбачено, що неявка сторін чи однієї із сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду заяви.

За таких підстав суд вважає можливим розглянути заяву у відсутність представника боржника.

Заслухавши пояснення представника стягувача - адвоката Волковецького Д.С., вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 475 ЦПК України питання визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається судом за заявою стягувача відповідно до цієї глави, якщо боржник має місце проживання (перебування) або місцезнаходження на території України.

Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається судом, якщо на території України знаходиться майно боржника (частина друга статті 475 ЦПК України).

Згідно наданих стягувачем даних, місцезнаходження боржника - Товариства Адлер Енерджі ГмбХ (ADLER ENERGY GmbH) є достовірно відомим та зареєстровано за адресою: 1010, Австрія, м. Відень, вул. Шоттенрінг, 16/2 ( АДРЕСА_1 ).

Звертаючись до суду із заявою, стягувач обґрунтовував те, що її вирішення належить до юрисдикції національного суду України за правилами частини другої статті 475 ЦПК України - подання заяви за місцезнаходженням майна боржника в Україні, а саме відкритого в українському банку ПАТ АБ «Укргазбанк» рахунку НОМЕР_1 , який належить боржнику.

На підтвердження наявності на території України майна боржника, а саме: відкритий в ПАТ АБ «Укргазбанк» рахунок НОМЕР_1 , до заяви додано скриншот підтвердження транзакції грошових коштів з вказаного рахунку від 03 грудня 2019 року (додаток № 6) та скриншот з сервісу на сайті www.iban.com.ua щодо того, що банківський рахунок відкрито в ПАТ АБ «Укргазбанк» (додаток № 7).

Верховний Суд у постанові від 27 липня 2023 року у даній справі прийшов до висновку, що стягувачем надані належні та достатні докази, що боржник має належне йому майно на території України, оскільки протилежне судами не встановлено. У такому випадку будь-які сумніви мають тлумачитися на користь саме заявника (стягувача).

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 5 квітня 2019 року «Адлер Енерджі ГмбХ» (ADLER ENERGY GmbH) та «Прем`єр Енерджі С.Р.Л.»

(PREMIER ENERGY S.R.L.) уклали рамковий договір Європейської Федерації Енерготрейдерів про поставку та прийом природного газу (EFET General Agreement) та додаткову угоду про внесення змін до рамкового договору (Election Sheet) та додаток до рамкового договору (підтвердження індивідуального договору) (Confirmation of Individual Contract).

У зв`язку з невиконанням умов Договору, 23 січня 2020 року «Прем`єр Енерджі С.Р.Л.» (PREMIER ENERGY S.R.L.) звернулось до Лондонського міжнародного арбітражного суд (London Court of International Arbitration) з позовом про відшкодування «Адлер Енерджі ГмбХ» (ADLER ENERGY GmbH) грошових збитків.

21 грудня 2020 року Лондонський міжнародний арбітражний суд (London Court of International Arbitration) у складі арбітрів ОСОБА_1 (ОСОБА_1), ОСОБА_2 (ОСОБА_2) та Герольда Зейлера (Gerold Zeiler) у місті Лондоні, Англія, Сполучене Королівство, ухвалив Остаточне арбітражне рішення (Final Award) у справі № 204588, яким зобов`язав «Адлер Енерджі ГмбХ» (ADLER ENERGY GmbH) сплатити на користь «Прем`єр Енерджі С.Р.Л.» (PREMIER ENERGY S.R.L.): 3 479 995,39 євро основної суми відшкодування з нарахуванням відсотків; 89 131,17 євро судових витрат та 38 298,65 фунтів стерлінгів витрат на арбітраж, з нарахуванням відсотків.

Відповідно до частини першої статті 474 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Міжнародно-правовою основою визнання та виконання іноземних арбітражних рішень в Україні є Нью-Йоркська Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень 1958 року (далі - Нью-Йоркська конвенція).

Відповідно до пункту (b) частини першої статті V Нью-Йоркської Конвенції у визнанні та виконанні арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямоване, тільки якщо ця сторона надасть компетентній владі за місцем, де проситься визнання і приведення у виконання, докази того, що сторона, проти якої винесене рішення, не була належним чином повідомленою про призначення арбітра або про арбітражний розгляд чи з інших причин не могла надати свої пояснення.

Аналогічні положення містяться у підпункті б) пункту 1 частини першої статті 478 ЦПК України, якими передбачено, що суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення.

Крім того, пунктом 1 частини першої статті 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», якою визначено підстави для відмови у визнанні або у виконанні арбітражного рішення, передбачено, що у визнанні або у виконанні арбітражного рішення, незалежно від того, в якій державі воно було винесено, може бути відмовлено лише на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть компетентному суду, у якого просить визнання або виконання, доказ того, що сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення.

Відповідно, за змістом статті V Нью-Йоркської Конвенції, статті 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», статті 478 ЦПК України можливість відмови у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу з підстав неповідомлення про призначення арбітра або про арбітражний розгляд пов`язана виключно з відповідним проханням сторони, проти якої спрямоване рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Наведене дає підстави для висновку, що тягар доведення наявності підстав для

відмови у визнанні і виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти заяви стягувача про визнання та надання дозволу на виконання рішення арбітражного суду.

Враховуючи те, що представники «Адлер Енерджі ГмбХ» (ADLER ENERGY GmbH) у судовому засіданні участі не приймали, будь-яких заперечень щодо визнання та надання дозволу на виконання запитуваного рішення не заявляли, підстави для відмови у задоволенні заяви «Прем`єр Енерджі С.Р.Л.» (PREMIER ENERGY S.R.L.) про надання дозволу на виконання рішення арбітражного суду з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 478 ЦПК України, не встановлено.

За частиною другою статті V Нью-Йоркської конвенції у визнанні і приведенні до виконання арбітражного рішення може бути також відмовлено, якщо компетентна влада країни, в якій проситься визнання і виконання, вважатиме, що: (a) об`єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законами цієї країни, (b) або визнання і приведення до виконання цього рішення суперечать публічному порядку цієї країни.

Підстави, наведені в частин другій статті V Нью-Йоркської конвенції, охороняють публічні інтереси держави, в якій подано клопотання про примусове виконання, та, відповідно, суди вправі використовувати їх ex officio, тобто в силу власних зобов`язань суду держави, після подання заяви про визнання й звернення до виконання арбітражного рішення.

Указане положення Конвенції відповідно відображено у пункті 2 частини першої статті 478 ЦПК України, за змістом якого суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо визнає, що: а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Тобто суд самостійно зобов`язаний перевірити наявність (відсутність) підстав для відмови у визнанні і наданні дозволу для виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 478 ЦПК України, незалежно від того, чи наявні відповідні заперечення сторони, проти якої спрямовано рішення арбітражного суду.

Отже, суд повинен перевірити, чи міг спір між «Прем`єр Енерджі С.Р.Л.» (PREMIER ENERGY S.R.L.) та «Адлер Енерджі ГмбХ» (ADLER ENERGY GmbH) бути переданим на вирішення до Лондонського міжнародного арбітражного суду з огляду на його предмет, і чи визнання та виконання цього арбітражного рішення не суперечить публічному порядку України.

Арбітражна угода зобов`язує сторони передавати спори в арбітраж і надавати складу арбітражу компетенцію щодо спорів, охоплених арбітражною угодою (позитивний ефект). Якщо виникає спір, який належить до обсягу арбітражної угоди, будь-яка зі сторін може передати його на розгляд складу арбітражу. З іншої сторони, арбітражна угода перешкоджає сторонам у спробах вирішити їх спори в суді (негативний ефект). Уклавши арбітражну угоду, сторони визначили інший обов`язковий для них порядок реалізації належних їм прав застосування судових засобів правового захисту, саме у певному (або певних) міжнародному комерційному арбітражеві. Сторона, яка уклала арбітражну угоду, не може ігнорувати такі її умови і замість обраного арбітражу звернутися до суду держави, який був би компетентним вирішити спір у разі неукладення між сторонами такого роду арбітражної угоди.

Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йоркська конвенція) закріплює підхід здійснення примусового виконання арбітражних рішень і арбітражних угод, який ґрунтується на презумпції дійсності та автономності арбітражних угод, формальної і матеріально-правової (частина 1 статті ІІ Нью-Йоркської конвенції). Ця презумпція дійсності може бути спростована лише за обмеженим переліком

підстав. Принцип автономності арбітражної угоди (separabiliti) свідчить, по-перше, що дійсність основного договору в принципі не впливає на дійсність включеної до нього арбітражної угоди і, по-друге, основний договір і арбітражна угода можуть бути підпорядковані різним законам. Така автономність арбітражної угоди дає можливість сторонам спірних правовідносин мати гарантію, що спір буде розглянуто у будь-якому випадку саме арбітражем, оскільки наявність арбітражного застереження унеможливлює звернення до державних судових установ.

Укладаючи арбітражне застереження, сторони зазвичай передбачають передачу до арбітражу будь-яких спорів, у тому числі спорів щодо дійсності самого контракту (якщо такі спори прямо не виключені зі сфери дії арбітражного застереження). У подальшому, якби сторона могла відмовитися від арбітражу і заперечувати компетенцію арбітрів, посилаючись на недійсність контракту, то недобросовісна сторона завжди використовувала би таку можливість для зриву арбітражу. Необхідно враховувати, що принцип автономності арбітражної угоди від основного договору полягає у тому, що арбітражна угода та основний договір розглядаються як дві окремі угоди, тому недійсність договору не може бути підставою для автоматичної недійсності арбітражної угоди. За змістом Нью-Йоркської конвенції кожна договірна держава визнає арбітражну угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які суперечки, які виникають або можуть виникнути між ними у зв`язку з якими-небудь конкретними договірними або іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду. Зазначений обов`язок визнання арбітражної угоди вимагає від суду також тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності (принцип імунітету та автономії арбітражної угоди). (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03 березня 2020 року в справі № 920/241/19).

Згідно статті 22 рамкового договору Європейської Федерації Енерготрейдерів про поставку та прийом природного газу (EFET General Agreement), укладеного 5 квітня 2019 року між «Адлер Енерджі ГмбХ» (ADLER ENERGY GmbH) та «Прем`єр Енерджі С.Р.Л.» (PREMIER ENERGY S.R.L.), будь-який спір, що виникає з цього Договору або у зв`язку з ним, в тому числі будь-яке питання стосовно його існування, дійсності абро припинення його дії, передаються на розгляд та остаточно вирішуються в арбітражі за Регламентом Лондонського міжнародного арбітражного суду, при цьому Регламент вважається вставленим в цю статтю шляхом посилання. Кількість арбітрів буде три, при цьому кожна сторона має право призначити одного арбітра. Місцем арбітражного розгляду буде Лондон, Англія, де проходитимуть всі слухання та зустрічі, якщо сторони не домовляться про інше.

Таким чином, спір з приводу виконання договору, укладеного між «Адлер Енерджі ГмбХ» (ADLER ENERGY GmbH) та «Прем`єр Енерджі С.Р.Л.» (PREMIER ENERGY S.R.L.), міг бути переданий на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, що свідчить про арбітрабельність спору.

Наведене обумовлює відсутність підстав для відмови у визнанні та наданні дозволу на виконання запитуваного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 21 грудня 2020 року, оскільки спір належав до компетенції Лондонського міжнародного арбітражного суду відповідно до арбітражного застереження, сформульованого у пункті 22 договору.

Суди зобов`язані здійснювати перевірку того, чи призведе до порушення публічного порядку України саме визнання і звернення до виконання арбітражного рішення.

Об`єктом застереження про публічний порядок є міжнародні приватноправові відносини, а предметом - незастосування іноземного права, яке обране для регулювання

цивільно-правових відносин з іноземним елементом, якщо його застосування порушує публічний порядок держави. У цьому разі застереження про публічний порядок врегульовує самостійну сферу суспільних відносин, яка не залежить від сфери міждержавних відносин.

Застереження про порушення публічного порядку як підстава для відмови у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання іноземного арбітражного рішення, є своєрідним механізмом, який закріплює пріоритет державних інтересів над приватними, охороняє публічний порядок держави від будь-яких негативних впливів на нього. Застереження про публічний порядок у міжнародному праві не допускає визнання на території держави рішення арбітражного суду, якщо в результаті його виконання буде вчинено дії, які прямо заборонені законом або заподіюють шкоду суверенітету чи безпеці держави. Під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо). Публічний порядок будь-якої держави включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава має намір захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави; обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями. Правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують діючі в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч кардинальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний порядок. Вони також призначені не допустити можливість визнання та надання дозволу на виконання рішень, пов`язаних з корупцією чи неприпустимим невіглаством арбітрів. У той же час необґрунтована відмова у наданні дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду є свого роду блокуванням рішення і може, у випадку свавільного застосування, носити характер штучного нормативного бар`єру, який з точки зору міжнародного права є абсолютно недопустимим. Це блокування не тільки не відповідатиме цілям міжнародного арбітражу, але й буде порушувати законні права, які це арбітражне рішення може фактично надавати стягувачу в інших державах. Відмова у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання на території України арбітражного рішення може порушувати гарантії, передбачені частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, становитиме непропорційне втручання у право власності стягувача на присуджені грошові кошти. (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 травня 2019 року в справі № 761/39565/17).

Визначаючи зміст поняття «публічний порядок», варто враховувати рекомендації Асоціації міжнародного права щодо публічного порядку, прийняті у місті Нью-Делі у 2002 році, у яких зазначено, що остаточність арбітражних рішень у міжнародному комерційному арбітражі повинна поважатися, за винятком надзвичайних обставин.

Такі надзвичайні обставини існують, якщо визнання або примусове виконання арбітражного рішення буде суперечити міжнародному публічному порядку. Згідно з пунктом 1 (d) цих рекомендацій, міжнародний публічний порядок будь-якої держави включає в себе: (I) фундаментальні принципи, що стосуються справедливості або моралі, які держава бажає захищати, навіть якщо вона не була безпосередньо залучена до участі у спорі; (Ii) правила, призначені для обслуговування основних політичних, соціальних або економічних інтересів держави, відомі як lois de polis або «правила громадського порядку»; і (Iii) обов`язок держави дотримуватися своїх зобов`язань перед іншими державами або міжнародними організаціями.

Обставини, встановлені рішенням Лондонського міжнародного арбітражного суду від 21 грудня 2020 року у справі № 204588 не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ держави України, вказане рішення ухвалено виключно щодо боржника «Адлер Енерджі ГмбХ» (ADLER ENERGY GmbH), як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, тому суд дійшов висновку, що виконання зазначеного рішення, яке поширює свою дію тільки на боржника, не суперечить публічному порядку України.

Спірні правовідносини у межах розгляду цієї справи ґрунтуються на домовленості сторін (на договірних засадах), з яких не вбачається застосування норми права іноземної держави, яка суперечить та вступає в колізію з чинним цивільним законодавством України.

Встановивши, що «Прем`єр Енерджі Ес.Ар.Ел.» (PREMIER ENERGY S.R.L.) звернулося із заявою про визнання та надання дозволу на виконання остаточного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду у справі № 204588 від 21 грудня 2020 року, ухваленого у межах встановленого законом строку, заявником до заяви долучено документи відповідно до переліку, визначеного статтею 476 ЦПК України, на час звернення «Прем`єр Енерджі Ес.Ар.Ел.» (PREMIER ENERGY S.R.L.) до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду у справі № 204588 від 21 грудня 2020 року, яке є остаточним для сторін та підлягає виконанню, договір, який містить арбітражне застереження недійсним не визнавався, виконання арбітражного рішення не порушує публічний порядок України та винесено щодо спору, передбаченого арбітражною угодою, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання рішення міжнародного комерційного арбітражу та надання дозволу на його виконання. Підстав для відмови у визнанні та наданні дозволу на виконання запитуваного рішення судом не встановлено.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з «Адлер Енерджі ГмбХ» (ADLER ENERGY GmbH) на користь «Прем`єр Енерджі С.Р.Л.» (PREMIER ENERGY S.R.L.) підлягає стягненню судовий збір за подання заяви 1 342грн та апеляційної скарги 2 684грн, а всього 4 026грн.

Керуючись ст. 474, 477-479 ЦПК України, суд

ухвалив:

заяву «Прем`єр Енерджі С.Р.Л.» (PREMIER ENERGY S.R.L.) про визнання і надання дозволу на виконання остаточного арбітражного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 21 грудня 2020 року у справі № 204588 за позовом «Прем`єр Енерджі С.Р.Л.» (PREMIER ENERGY S.R.L.) до «Адлер Енерджі ГмбХ» (ADLER ENERGY GmbH) про стягнення грошових коштів, задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України остаточного арбітражного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 21 грудня 2020 року у справі № 204588 за позовом «Прем`єр Енерджі С.Р.Л.» (PREMIER ENERGY S.R.L.) до «Адлер Енерджі ГмбХ» (ADLER ENERGY GmbH) про стягнення грошових коштів:

«Адлер Енерджі ГмбХ» (ADLER ENERGY GmbH) зобов`язаний сплатити «Прем`єр Енерджі С.Р.Л.» (PREMIER ENERGY S.R.L.) відшкодування збитків в розмірі 3 479 955,39 євро, а також відсотки, нараховані на цю суму за відсотковою ставкою EURIBOR за один місяць, визначеною станом на 11:00 20 серпня 2019 року, плюс 1 відсоток річних, які підлягають капіталізації на річній основі, починаючи з 20 серпня 2019 року по дату сплати;

«Адлер Енерджі ГмбХ» (ADLER ENERGY GmbH) зобов`язаний сплатити «Прем`єр Енерджі С.Р.Л.» (PREMIER ENERGY S.R.L.) відшкодування його витрат на арбітраж, судових витрат в розмірі 89 131,17 євро, а також арбітражних витрат в розмірі 38 298,65 фунтів стерлінгів витрат на арбітраж, а також сплатити відсотки, нараховані на ці суми за процентною ставкою EURIBOR за один місяць, визначеною станом на 11:00 20 серпня 2019 року, плюс 1 відсоток річних, які підлягають капіталізації на річній основі, починаючи з дати винесення цього арбітражного рішення по дату сплати».

Стягнути з «Адлер Енерджі ГмбХ» (ADLER ENERGY GmbH) на користь «Прем`єр Енерджі С.Р.Л.» (PREMIER ENERGY S.R.L.) судові витрати у сумі 4 026грн.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 28 червня 2024 року.

Суддя