Номер провадження: 22-ц/813/2176/24
Головуючий у першій інстанції Васильків О.В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Пухи А.М.

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представник позивачів ОСОБА_5

відповідачі ОСОБА_6 , головне управління Держгеокадастру в Одеській області, Одеська міська рада

представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянули у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 липня 2023 року, постановлена у складі судді Васильків О.В., у приміщенні того ж суду

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Одеської міської ради, про визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки та скасування державної реєстрації земельних ділянок,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

06.12.2021 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом, в якому просили:

- Визнати недійсним та скасувати рішення Одеської міської ради №3075-V від 10.07.2008 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у приватну власність ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0609 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель;

- Визнати недійсним державний акт серії Р1 №496327 на право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_6 площею 0,0609 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :26:012:0047, скасувати державну реєстрацію права на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :26:012:0047, виключити з Державного земельного кадастру відомості про земельну ділянку кадастровий номер :26:012:0047, та припинити право власності ОСОБА_6 на земельну діляку кадастровий номер :26:012:0047;

- Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_6 площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :26:012:0062, скасувати державну реєстрацію права на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :26:012:0062, виключити з Державного земельного кадастру відомості про земельну ділянку кадастровий номер :26:012:0062, та припинити право власності ОСОБА_6 на земельну діляку кадастровий номер :26:012:0062;

- Визнати недійсним деражавний акт про право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 площею 0,0064 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :26:012:0063, скасувати державну реєстрацію права на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :26:012:0063 та виключити з Державного земельного кадастру відомості про земельну ділянку кадастровий номер :26:012:0063.

В позовних вимогах позивачі посилаються на те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є власниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 листопада 1995 року, однак фактично родина проживає за вказаною адресою з 1950 року. Вказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 549 кв.м., яка знаходиться у їхньому фактичному користуванні. Починаючи з 1950 року фактичні межі земельної ділянки не змінювались.

ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 7.05.1992 року придбала житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , що розташований на земельній ділянці 345 кв.м. Межі земельної ділянки з моменту придбання не змінювались.

ОСОБА_3 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 на підставі договору дарування від 23.10.2008 року. 25.05.2015 року нею було отримано свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,078 га. Земельна ділянки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 розташовані у внутрішній частині кварталу, проїзд до них здійснюється з провулку 1-го Китобійного. У 2021 році ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 прийняли рішення щодо реалізації їх права на приватизацію земельних ділянок, розпочали збір документів, замовили геодезичну зйомку, однак, після проведення кадастрової зйомки ділянок їм стало відомо, що згідно інформації, наявній у кадастровій базі, земельні ділянки суміжного землекористувача ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :26:012:0062, кадастровий номер :26:012:0063 заступають на земельну ділянку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 та на земельну ділянку ОСОБА_4 по АДРЕСА_3 . Одночасно, власником суміжного житлового будинку АДРЕСА_5 ОСОБА_6 було здійснено винос в натурі належної йому земельної ділянки та встановлення її фактичних меж, під час якого позивачам стало відомо, що територія спільного проїзду була приватизована ОСОБА_6 в процесі оформлення права власності на іншу ділянку по АДРЕСА_1 кадастровий номер :26:012:0047.

Відділом у м. Одесі Управління Держгеокадастру в Одеській області у 2021 році на запит позивачів було надано копії матеріалів землеустрою, з яких позивачам стало відомо, що рішенням Одеської міської ради №3075-V від 10.07.2008 року ОСОБА_6 передано у власність земельну ділянку площею 0,0609 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

Позивачі зазначають, що фактично відповідачеві передано ділянку спортивного майданчику, спорудженого власними силами та коштами суміжних землекористувачів, та на ній відсутній житловий будинок, для обслуговування якого ОСОБА_6 відведено земельну ділянку, а тому рішення Одеської міської ради №3075-V від 10.07.2008 р. прийнято всупереч вимогам ст.ст. 12, 116, 120, 121, 187, 189 Земельного кодексу України, оскільки у власність приватній особі передано ділянку, що належить територіальній громаді м. Одеси та яка ніколи не перебувала в користуванні відповідача. На підставі викладеного, позивачі просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 липня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Одеської міської ради, про визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки та скасування державної реєстрації земельних ділянок задоволено частково.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначає, що суд вважає доведеними обставини, на які посилаються позивачі у позові, щодо того, що в результаті прийняття рішення Одеською міською радою №3075-V від 10.07.2008 р. ОСОБА_6 було приватизовано незабудовану ділянку - спортивний майданчик, що перебувала у фактичному користуванні жителів навколишніх будинків та належала територіальній громаді м. Одеси.

Суд відхилив доводи сторони відповідача ОСОБА_6 щодо пропуску позивачами строків позовної давності, оскільки з матеріалів справи вбачається, що про порушення своїх прав позивачі дізналися лише в 2021 році. При цьому будь-яких доказів про те, що позивачі були обізнані про порушення своїх прав до цього часу, стороною відповідача суду не надано.

Суд прийшов до висновку, що рішення Одеської міської ради №3075-V від 10.07.2008 р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у приватну власність ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0609 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель прийнято всупереч вимог ст.ст. 12, 116, 120, 121, 187, 189 Земельного кодексу України, ст. 377 Цивільного кодексу України, в зв`язку з чим позовні вимоги про скасування зазначеного рішення підлягають задоволенню.

Суд звертає увагу на те, що з наявних у матеріалах справи письмових доказах вбачаються порушення при проведенні державної реєстрації спірної ділянки у Державному земельному кадастрі.

З матеріалів справи вбачається порушення з боку Державного кадастрового реєстратора, оскільки за відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , які б підтверджували наявність капітальної забудови, кадастровий реєстратор мав відмовити у державній реєстрації земельної ділянки.

При зазначених обставинах є доведеним факт внесення до Державного кадастру недостовірних відомостей при проведенні державної реєстрації земельної ділянки площею 0,0609 га за адресою: АДРЕСА_1 , а державна реєстрація права на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :26:012:0047 підлягає скасуванню з виключенням з Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку та припиненням права власності ОСОБА_6 на земельну ділянку кадастровий номер :26:012:0047.

Суд вважає доведеними посилання представника позивачів на необізнаність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 з оформленням ОСОБА_6 документів з встановлення меж земельних ділянок та присвоєння кадастрових номерів, та відсутність їх власноручного підпису у Актах приймання-передачі межових знаків на зберігання та Актах погодження меж земельної ділянки суміжними землевласниками та /або землекористувачами, що свідчить про внесення недостовірних даних до Державного земельного кадастру при оформленні кадастрових номерів на земельної ділянки площею 0,0064 га по АДРЕСА_5 , кадастровий номер :26:012:0063 та земельної ділянки площею 0,1 га по АДРЕСА_5 , кадастровий номер :26:012:0062.

Суд приходить до висновку, що оформлення ОСОБА_6 документів щодо Державної реєстрації земельних ділянок площею 0,0064 га, 0,1га у Державному земельному кадастрі у 2017 році здійснено із порушенням нормативних актів у сфері земельних відносин.

Суд бере до уваги, що при оформленні технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки кадастровий номер :26:012:0062, не було виконано вимоги ч.1, ч.2 ст. 198 Земельного Кодексу України щодо отримання погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами при проведенні кадастрової зйомки.

Матеріалами наданими на виконання ухвали суду Головним управлінням Держгеокадастру Одеської області підтверджується, що конфігурація земельної ділянки на час проведення державної реєстрації ОСОБА_6 у 2017 році змінена у порівнянні із документацією щодо оформлення державного акту про право власності у 2002 році.

В результаті внесення до Державного земельного кадастру необґрунтованих змін, звужено проїзд загального користування.

Як вбачається з наданих технічних документацій, погодження меж земельних ділянок ОСОБА_6 із суміжними землекористувачами: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відсутнє.

При зазначених обставинах вимоги щодо ділянки ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :26:012:0062 є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.07.2023 та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Одеської міської ради - відмовити повністю.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що рішення першої інстанції є необґрунтованим та безпідставним, таким, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги - такими, що не підлягають задоволенню.

Вказує, що отримана ОСОБА_6 земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,0609 га, кадастровий номер :26:012:0047, відповідає за площею вимогам статті 121 ЗК щодо норм безоплатної передачі земельних ділянок.

Натомість, положення ЗК не містять обмежень щодо отримання безоплатно земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, якщо у особа уже є власником іншої земельної ділянки.

Крім того, передчасними є висновки суду першої інстанції, що нормативний розмір ділянки, передбачений ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу. України, для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_5 , було вичерпано під час приватизації ділянки для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_5 попереднім власником ОСОБА_11 , оскільки суд першої інстанції не досліджував правові підстави набуття майнових прав ОСОБА_11 на вказані ділянки.

Крім того, норми ЗК не ставлять у залежність можливість отримання в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок із земель державної або комунальної власності із розміром земельних ділянок переднього власника/користувача.

Суд першої інстанції також вказав, що ОСОБА_6 було приватизовано незабудовану ділянку - спортивний майданчик, що перебував у фактичному користуванні жителів навколишніх будинків та належала територіальній громаді м. Одеси.

Разом з тим, поза увагою суду залишились питання правомірності розміщення вказаного спортивного майданчика. З рішення не вбачається на підставі яких доказів суд першої інстанції дійшов висновку, що вказаний спортивний майданчик перебував у фактичному користуванні жителів навколишніх будинків, а також факт належності майданчика територіальній громаді міста.

При цьому, відсутній висновок суду в чому саме в даному випадку полягає порушення прав та інтересів саме позивачів та/або територіальній громаді м. Одеси (яка не є позивачем у даній справі взагалі).

Вказує, зазначений проїзд є самочинним, відсутні будь-які дозвільні чи проектні документи щодо даного проїзду, схема вказаного проїзду відповідними органами влади не затверджувалась, що підтверджується матеріалами справи.

Так, згідно відповіді КП «Міські дороги» від 15.02.2023, проїзд від пров. 1-й Китобійний до житлових будівель АДРЕСА_5 та 12-А не перебуває на балансовому утриманні КП «Міські дороги».

Згідно відповіді Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху ОМР від 14.02.2023, схема організації дорожнього руху за вказаною адресою до департаменту не надходила та не погоджувалась.

Позивачі не позбавляються доступу до своїх домоволодінь, оскільки мають доступ до них з інших сторін - з боку 2-го Китобійного провулку.

При цьому, відповідачем не чиняться будь-які перешкоди у проїзді позивачів до належних їм земельних ділянок або будь-яким іншим чином робить зазначений проїзд неможливим з боку 2-го Китобійного провулку.

Отже, суд першої інстанції не встановив, а позивачі не довели правомірність вказаного проїзду та наявність відповідних правових підстав для нього. Поза увагою суду залишились доводи відповідача що такий проїзд є самочинним, утворився хаотично, не передбачений схемою організації транспортного руху.

Крім того, відсутні будь-які вказівки на те, яким саме документом та в яких межах затверджені просторові характеристики такого проїзду (довжина, ширина та ІН.).

Висновки експертів щодо порушень вимог до проїздів пожежних автомобілів не заслуговують на увагу, оскільки, як уже вказувалось, вказаний проїзд є самочинним, а крім того поза увагою експертів залишився факт наявності проїзду через 2-1 Китобійний провулок, який не досліджувався взагалі, а тому числі - і в частині вимог до проїздів пожежних автомобілів.

При цьому, посилання суду першої інстанції на Акт обстеження земельної ділянки №22-0013-14 від 21.01.2022, копії топографічної зйомки земельної ділянки М 1:500, Акт обстеження житлового будинку Дєтушева ОЛ. №12 по 1-му Китобійному провулку, здійсненого У КО №1 08.07.06, згідно яких вказаний проїзд однак не підтверджуютьзаконність і правомірність такого проїзду, відповідність схемам дорожнього руху в місті тощо.

Висновки експертів комісійної судової земельно-технічної експертизи від 09.06.2022 №22-71-73 щодо відсутності інших варіантів проїзду до ділянок позивачів вбачаються сумнівними, недостовірними та недостатніми.

Однак, наявність проїзду з боку 2-го Китобійного провулку експертами взагалі ігнорується, хоча, як вбачається зі звіту, дослідження проводилось методом натурного візуально-документального обстеження, що обумовлює безпосереднє обстеження місцевості.

Відтак, за відсутності аналізу щодо можливості проїзду з боку 2-го Китобійного провулку, такі висновки експертів є неповними, не відображають усіх обставин.

Втім, наведене судом першої інстанції, незважаючи на заперечення відповідача, враховано не було.

Суд першої інстанції не навів достатніх підстав для задоволення позовних вимог щодо земельної ділянки :26:012:0062.

Суд першої інстанції вказав, що при оформленні технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки кадастровий номер :26:012:0062, не було виконано вимоги ч.1, ч.2 ст. 198 Земельного Кодексу України щодо отримання погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами при проведенні кадастрової зйомки, однак, таке твердження є помилковим.

Чинне законодавство не обмежує право на приватизацію земельної ділянки у зв`язку із відмовою суміжного землекористувача від підписання акта погодження меж земельних ділянок, що свідчить про відсутність таких перешкод для завершення процедури приватизації земельної ділянки.

Наведене узгоджується також із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі №580/168/16-ц (провадження №61-19526сво18), постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справах №350/67/15-ц (провадження №14-652цс18) та№514/1571/14-ц (провадження №14-552цс18).

Отже, відсутність отримання погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами, не може слугувати підставою для скасування права власності на спірну земельну ділянку.

Позиція учасників у справі.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги представником позивачів було надано відзив на апеляційну скаргу, в якій просив залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 07.07.2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області, Одеської міської ради про визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки та скасування державної реєстрації земельних ділянок та рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.07.2023 року - залишити без змін.

В обґрунтування поданого відзиву зазначає, що на підставі належних та допустимих доказів, зібраних у справі, Київським районним судом м. Одеси були встановлені порушення, допущені Одеською міською радою при прийнятті рішення №3075-V від 10.07.2008 р.

Вказує, що рішенням Одеської міської ради №3075-У від 10.07.2008 р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у приватну власність ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0609 га за адресою: АДРЕСА_6 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель відповідачеві передано ділянку, яка в його користуванні не перебувала.

В результаті прийняття оскаржуваного рішення Одеської міської ради ОСОБА_6 було приватизовано незабудовану ділянку - спортивний майданчик, що перебувала у фактичному користуванні жителів навколишніх будинків та належала територіальній громаді м.Одеси, а також проїзд загального користування - єдиний під`їзд до житлових будинків позивачів.

Одеською міською радою під час розгляду справи не було спростовано факт відсутності перевірки юридичної адреси земельної ділянки: АДРЕСА_1 , адже безпосередньо підрозділами Одеської міської ради та органами Держкомзему підтверджується відсутність об`єктів нерухомого майна за такою адресою. При погодженні та затвердженні проекту відведення вказаний факт мав бути перевірений.

При цьому, нормативний розмір ділянки, передбачений ч.1 ст.121 Земельного кодексу України, для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_5 , було вичерпано.

Судом першої інстанції було правомірно встановлено, що рішення Одеської міської ради №3075-V від 10.07.2008 р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у приватну власність ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0609 га за адресою: АДРЕСА_6 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель прийнято всупереч чинного законодавства, а саме: вимог ст.ст. 12, 116, 120, 121, 187, 189 Земельного кодексу України, ст. 377 Цивільного кодексу України.

Неспроможними є доводи апеляційної скарги про наявність іншого проїзду до земельних ділянок ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 .

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності факту порушення прав позивачів в результаті приватизації ОСОБА_6 проїзду загального користування.

У апеляційній скарзі апелянт зазначає, що відсутність погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами не може слугувати підставою для скасування права власності на спірну земельну ділянку.

Однак, судом досліджувались факти фальсифікації при внесенні інформації про земельні ділянки до Державного земельного кадастру, які вбачаються у належним чином завірених копій документацій із землеустрою на земельні ділянки з кадастровими номерами :26:012:0062, :26:012:0063, що належать ОСОБА_6 , направлені Головним Управлінням Держгеокадастру в Одеській області на виконання ухвали Київського районного суду м.Одеси від 07.02.2022 року про витребування доказів.

Вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 не містить належного обґрунтування щодо порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим на підставі належних і допустимих доказів, що відповідає вимогам ст.263 ЦПК України.

Судом було достеменно встановлено обставини щодо порушень прав та інтересів позивачів.

Також представником головного управління Держгеокадастру в Одеській області було надано відзив, в якому зазначено, що відстав для відмови в реєстрації спірних земельних ділянок, зокрема, знаходження в межах земельних ділянок, яку передбачалось зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини, Державним кадастровим реєстратором не виявлено.

На підставі вищенаведеного та враховуючи відсутність визначених законом підстав для відмови у реєстрації, 15.08.2017 та 06.11.2017 Державним кадастровим реєстратором відділу у м. Одеса Головного управління здійснено державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :26:012:0062, :26:012:0063.

Звертає увагу суду, що позивачами не оскаржувалась правомірність прийнятих Державним кадастровим реєстратором Головного управління рішень про державну реєстрацію вказаних земельних ділянок.

Державний кадастровий реєстратор відділу у м. Одеса Головного управління діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а тому правомірно здійснив державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :26:012:0062, :26:012:0063.

Судом не зазначено щодо припинення права власності ОСОБА_6 на земельну ділянку з кадастровим номером :26:012:0062.

Не скасування права власності ОСОБА_6 на земельну ділянку з кадастровим номером :26:012:0062 унеможливлює виконання Рішення Київського районного суду від 07.07.2023 по справі № 947/38628/21 в частині скасування реєстрації земельної ділянки відповідно до вимог ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Щодо явки сторін.

Представник позивачів просила суду про відкладення справи суд вислухав точку зору апелянта який був проти задоволення клопотання судова колегія враховуючи тривалий час апеляційного перегляду та відсутність документальних підтверджень клопотання вирішила слухати справу на підставі наявних матеріалів.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта ОСОБА_8 , оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 листопада 1995 року та витягу з Державного реєстру речових прав є власниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 /т.1 а.с.95-100/.

ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_12 ) на підставі договору дарування від 7.05.1992 року придбала житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 /т.1 а.с.105-107/.

ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 23.10.2008 року є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 /т.1 а.с.113-114/. 25.05.2015 року нею було отримано свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,078 га /т.1 а.с.111/.

ОСОБА_6 на підставі договорів купівлі-продажу від 05.12.2001 року є власником житлового будинку та земельної ділянки площею 0,1064 га за адресою: АДРЕСА_1 /т.1 а.с.183-184/.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №496330 від 29.05.2002 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого Сегенюком В.М., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстровий №5475 від 05.12.2001 року, площею 0,0064 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території АДРЕСА_1 . Землю передано для ведення особистого підсобного господарства /т.2 а.с.45/.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №496327 від 29.05.2002 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого Сегенюком В.М., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстровий №5475 від 05.12.2001 року, площею 0,1000 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території АДРЕСА_1 . Землю передано для обслуговування житлового будинку і господарських будівель /т.2 а.с.46/.

Судом досліджено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_6 для ведення особистого підсобного господарства за адресою: АДРЕСА_1 , складену ПП «Агентство «Аспект» /т.2 а.с.47-103/.

Судом досліджено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_6 для обслуговування житлового будинку і господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 , складену ПП «Агентство «Аспект» /т.2 а.с.104-161/.

Судом досліджено висновок комісійної судової земельно-технічної експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства Юстиції України №22-71-73 від 10 червня 2022 року /т.2 а.с.175-213/, яким зокрема встановлено:

- по першому питанню: фактичне землекористування земельною ділянкою площею 0,0609 га за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :26:012:0047, що належить ОСОБА_6 не відповідає правовстановлюючим документам на земельну ділянку та документам землеустрою, а саме: наявні розбіжності щодо угідь, будівель і споруд, сторонніх землекористувачів, інженерних комунікацій, згідно документацій із землеустрою та даних, що містяться в Державному земельному кадастрі. При цьому, фактичні дані, отримані на місцевості, не відповідають ні матеріалам документації із землеустрою, ні даним Державного земельного кадастру. Земельна ділянка частково сформована за рахунок асфальтованого проїзду загального користування до інших земельних ділянок.

- по четвертому питанню: єдиний можливий прохід, проїзд станом на час огляду до земельної ділянки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також прохід до земельної ділянки ОСОБА_3 можливо здійснювати лише зі сторони пров.1-го Китобійного, через асфальтований проїзд загального користування, який межує із досліджуваними земельними ділянками та входить до частини земельної ділянки з кадастровим номером :26:012:0047, що перебуває у власності ОСОБА_6 .

- по п`ятому питанню: перешкоди в здійсненні проїзду, проходу, виконанні протипожежних вимог та доступу пожежних машин до земельних ділянок ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також можливості обслуговування лінійних комунікацій мереж каналізації існують. До земельної ділянки ОСОБА_3 зберігається можливість заїзду до гаражу та проходу до земельної ділянки. Проте є невідповідність вимогам протипожежних правил та доступу пожежних машин до її земельної ділянки внаслідок невідповідності ширини існуючого проходу вздовж фасадної межі.

- по шостому питанню: наявні порушення та невідповідності мають негативний вплив на можливість використання земельних ділянок ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Також, зазначені вище порушення унеможливлюють розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .

На підставі проведених досліджень комісія судових експертів дійшла наступних висновків:

1. Просторове місце розташування кутів зовнішніх фактичних меж земельної ділянки площею 0,0609 га за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :26:012:0047, що належить ОСОБА_6 відповідає правовстановлюючим документам на земельну ділянку та документам землеустрою. Фактичне землекористування земельною ділянкою площею 0,0609 га за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :26:012:0047, що належить ОСОБА_6 не відповідає правовстановлюючим документам на земельну ділянку та документам землеустрою, а саме: наявні розбіжності щодо угідь, будівель і споруд, сторонніх землекористувачів, інженерних комунікацій, згідно документацій із землеустрою та даних, що містяться в Державному земельному кадастрі. При цьому, фактичні дані, отримані на місцевості, не відповідають ні матеріалам документації із землеустрою, ні даним Державного земельного кадастру. Земельна ділянка частково сформована за рахунок асфальтового проїзду загального користування до інших земельних ділянок.

2. Фактичні межі земельної ділянки площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :26:012:0062, що належить ОСОБА_6 не відповідають правовстановлюючим документам на земельну ділянку та документам землеустрою, а саме: наявне накладання меж земельної ділянки на суміжні земельні ділянки площею 6,36 кв.м. Також в результаті візуального співставлення контуру меж земельної ділянки згідно Державного акта та відомостей Державного земельного кадастру, наявні розбіжності у конфігурації земельної ділянки у її правому верхньому куті.

3. З урахуванням того, що документа, який посвідчує право на земельну ділянку площею 0,0064 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :26:012:0063, на дослідження не було надано, встановити відповідність фактичних меж земельної ділянки площею 0,0064 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :26:012:0063, що належить ОСОБА_6 , правовстановлюючим документам не виявляється можливим. При цьому за результатами зіставлення наданих топографо-геодезичних даних на цифровому носії щодо затверджених та фактичних меж земельної ділянки вбачається, що фактичні межі земельної ділянки площею 0,0064 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :26:012:0063, що належить ОСОБА_6 , не відповідають документам землеустрою. Наявне накладання на суміжну земельну ділянку 1 площею 1,56 кв.м.

4. Єдиний можливий прохід, проїзд, станом на час огляду, до земельних ділянок ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також прохід до земельної ділянки ОСОБА_3 , можливо здійснювати лише зі сторони пров. 1-го Китобійного, через асфальтований проїзд загального користування, який межує із досліджуваними земельними ділянками та входить до частини земельної ділянки з кадастровим номером :26:012:0047, що перебуває у власності ОСОБА_6 .

5. Перешкоди в здійсненні проїзду, проходу, виконанні протипожежних вимог та доступу пожежних машин до земельних ділянок ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також можливості обслуговування лінійних комунікацій мереж каналізації існують. До земельної ділянки ОСОБА_3 зберігається можливість заїзду до гаражу та проходу до земельної ділянки. Проте є невідповідність вимогам протипожежних правил та доступу пожежних машин до її земельної ділянки, в наслідок невідповідності ширини існуючого проходу вздовж фасадної межі.

6. Наявні порушення та невідповідності мають негативний вплив на можливість використання земельних ділянок ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Також, зазначені вище порушення унеможливлюють розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , що підтверджується листами ТОВ «Регіональна землевпорядна компанія» від 30.11.2021 ароку №264 та від 30.11.2021 року №265.

10.07.2008 року Одеською міською радою прийнято рішення за №3075-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у приватну власність ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0609 га, за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель» /т.3 а.с.12/.

Рішення прийнято за результатами розгляду заяви ОСОБА_6 , проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробленого ТОВ «Геоконсалтінг». В рішенні Одеська міська рада зазначає, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,0609 га, перебуває у фактичному користуванні гр. ОСОБА_6 , відноситься до земель житлової та громадської забудови міста. Вказаним рішенням зокрема затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано безоплатно у приватну власність гр. ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,0609 га, за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, із земель житлової та громадської забудови міста.

Судом досліджено Технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки гр. ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :26:012Ф:0062, складену ФОП ОСОБА_13 на підставі Договору №23/В-11 від 20.03.2023 року /т.4 а.с.3-88/.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду є законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на час прийняття рішення, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Згідно ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

За положеннями ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах - не більше 0,10 гектара.

У відповідності до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосуванням інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

У відповідності до ч. 10 ст. 24 ЗУ «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

В ході судового розгляду справи достеменно встановлено, що сторони є суміжними землекористувачами.

10.07.2008 року Одеською міською радою прийнято рішення за №3075-V, згідно якого затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_6 0,0609 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд.

З письмових доказів, наданих до матеріалів справи представником Одеської міської ради, а саме: проекту землеустрою вбачаються суперечності між наявними документами та заявленим ОСОБА_6 правом на приватизацію.

Так, у висновку управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 11.12.2007 року по проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки ОСОБА_6 площею 0,0609 га по АДРЕСА_1 , зазначено, що земельна ділянка вільна від забудови. Довідка КП «ОМБТІ та РОН» про наявність права власності на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , не надана.

На належним чином завіреній копії топографічної зйомки земельної ділянки М 1:500 з печаткою: «Узгоджено геодезичною службою м. Одеси 31.08.2007 року», яка є складовою проекту землеустрою, в межах земельної ділянки по АДРЕСА_1 , що відводилася ОСОБА_6 , житловий будинок відсутній.

Актом обстеження житлового будинку ОСОБА_6 №12 по 1-му Китобійному пров., здійсненого УКО №1 08.07.06 р., встановлено: ОСОБА_6 звернувся в УКО з проханням дати висновок про стан території загального користування, що належить Міській раді м. Одеси. Комісією встановлено, що на відстані 6,8 м від будинку ОСОБА_6 розташована земельна ділянка неправильної форми, на якому складуються спиляні дерева. Використовується для паркування машин. Розмір земельної ділянки 0,0465 га.

Таким чином, матеріалами проекту землеустрою, що був наданий на затвердження Одеській міській раді підтверджується відсутність на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , що безоплатно передавалася ОСОБА_6 , житлового будинку, для обслуговування якого відводилась ділянка.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України у редакції, чинній на час прийняття рішення Одеською міською радою, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Разом з тим, з досліджених доказів вбачається, що рішенням Одеської міської ради №3075-V від 10.07.2008 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у приватну власність ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0609 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель відповідачеві передано ділянку, яка в його користуванні не перебувала.

При цьому апеляційний суд погоджується з доводами сторони позивача, що нормативний розмір ділянки, передбачений ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_5 , було вичерпано під час приватизації ділянки для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_5 попереднім власником ОСОБА_11

Приватним нотаріусом Сегенюком В.М. при посвідчені договору купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 зазначено, що житловий будинок з надвірними спорудами розташований на земельній ділянці 1064 кв.м.

За договором купівлі-продажу земельної ділянки, укладеному між ОСОБА_11 та ОСОБА_6 05.12.2001 року у власність покупця передано ділянку 0,1064 га по АДРЕСА_1 .

Письмовими доказами, наданими на виконання ухвали суду Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області підтверджується, що на придбану земельну ділянку по АДРЕСА_1 ОСОБА_6 було отримано державні акти: серії РІ №496327 на ділянку площею 0,1 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та серії РІ №496330 на ділянку площею 0,0064 га для особистого підсобного господарства.

Таким чином, сумарно для обслуговування одного будинку ОСОБА_6 було отримано ділянку площею 0,1609 га (0,1 га та 0,0609 га), що суперечить вимогам діючого на час оформлення цивільного і земельного законодавства.

Враховуючи норми ст. 377 ЦК України в редакції, ст. ст. 120 121 ЗК України, суд вважає доведеними обставини, на які посилаються позивачі у позові, щодо того, що в результаті прийняття рішення Одеською міською радою №3075-V від 10.07.2008 р. ОСОБА_6 було приватизовано незабудовану ділянку - спортивний майданчик, що перебувала у фактичному користуванні жителів навколишніх будинків та належала територіальній громаді м. Одеси.

З наданих Одеською міською радою доказів не вбачається можливість встановити законність присвоєння юридичної адреси земельній ділянці: АДРЕСА_1 , оскільки висновком Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради з посиланням на довідку КП «ОМБТІ та РОН» та висновком Держкомзему підтверджується відсутність об`єктів нерухомого майна за такою адресою.

Таким чином доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів відхиляє.

Щодо порушення права позивачів в результаті прийняття оскаржуваного рішення Одеської міської ради суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що у 2021 році ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 розпочали збір документів на приватизацію земельних ділянок, замовили геодезичну зйомку.

З кадастрового плану, виготовленому на замовлення позивачів сертифікованим інженером-геодезистом у 2021 році вбачається, що між земельною ділянкою ОСОБА_6 по АДРЕСА_5 та спортивним майданчиком проходить проїзд загального користування.

Разом з тим, у листі від 30.11.2021 року ТОВ «Регіональна землевпорядна компанія», до якої звернулися позивачі з питання приватизації, повідомила, що при проведенні кадастрової зйомки земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_7 , проведеної ФОП ОСОБА_14 на замовлення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , виявлений факт приватизації проїзду загального користування до ділянки замовників. На сьогоднішній день проїзд загального користування входить до земельної ділянки гр. ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :26:012:0047.

Також, ліцензованою землевпорядною організацією ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 повідомлено про виявлені факти накладення земельних ділянок ОСОБА_6 по АДРЕСА_5 кадастровий номер :26:012:0062, кадастровий номер :26:012:0063 на ділянки позивачів.

Землевпорядна організація роз`яснила позивачам, що для можливості приватизації земельних ділянок необхідно привести у відповідність межі суміжних земельних ділянок кадастровий номер :26:012:0062, кадастровий номер :26:012:0063, а саме: відомості Державного земельного кадастру до фактичного розташування на місцевості, або вирішити вказане питання у судовому порядку. Також рекомендовано врегулювати питання звільнення ОСОБА_6 проїзду загального користування.

На підставі вищевикладеного, суд відхилив доводи сторони відповідача ОСОБА_6 щодо пропуску позивачами строків позовної давності, оскільки з матеріалів справи вбачається, що про порушення своїх прав позивачі дізналися лише в 2021 році. При цьому будь-яких доказів про те, що позивачі були обізнані про порушення своїх прав до цього часу, стороною відповідача суду не надано, апеляційний суд погоджується з вказаним висновком.

Досліджуючи докази щодо порушення права позивачів в результаті приватизації ОСОБА_6 проїзду загального користування, апеляційний суд звертає увагу, що у заяві ОСОБА_6 до Одеської міської ради від 25.06.2007 року про можливість оформлення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , яка є складовою проекту відведення зазначено, що вказана земельна ділянка є суміжною з ділянкою, що перебуває у приватній власності відповідача.

Однак, вказане спростовується матеріалами справи.

Актом обстеження земельної ділянки №22-0013-14 від 21.01.2022 року, виготовленого Управлінням самоврядного контролю за використанням та охороною земель Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, наданим до матеріалів справи представником Одеської міської ради, встановлено, що на земельній ділянці (кадастровий номер :26:012:0047) розташовано спортивний майданчик, який огороджено металевим парканом (фото додається); частина земельної ділянки (кадастровий номер :26:012:0047) використовується як проїзд загального користування.

Суд бере до уваги, що додатки до Акту: викопіювання з чергового плану міста М1:2000 та фото проїзду є ідентичними доказам, які надавалися позивачами при поданні позову до суду.

З матеріалів проекту відведення, а саме: завіреної копії топографічної зйомки земельної ділянки М 1:500 з печаткою: «Узгоджено геодезичною службою м. Одеси 31.08.2007 року», вбачається, що між земельною ділянкою ОСОБА_6 по АДРЕСА_5 та спортивним майданчиком проходить проїзд загального користування.

Наявність проїзду шириною 6,8 м. підтверджується також Актом обстеження житлового будинку ОСОБА_6 №12 по 1-му Китобійному провулку, здійсненого УКО №1 08.07.06 р.

Суд приймає як належний та допустимий доказ висновок комісійної судової земельно-технічної експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства Юстиції України від 10 червня 2022 року.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення Одеської міської ради №3075-V від 10.07.2008 р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у приватну власність ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0609 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель прийнято всупереч вимог ст.ст. 12, 116, 120, 121, 187, 189 Земельного кодексу України, ст. 377 Цивільного кодексу України, в зв`язку з чим позовні вимоги про скасування зазначеного рішення підлягають задоволенню.

Доводи апелянта про те, що відсутність отримання погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами, не може слугувати підставою для скасування права власності на спірну земельну ділянку, не є релівантними виниклій ситуації так як судова колегія звертає увагу на те, що з наявних у матеріалах справи письмових доказах вбачаються порушення при проведенні державної реєстрації спірної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер :26:012:0047 №НВ-020, сформованого 29.12.2020 року, вбачається, що державна реєстрація земельної ділянки площею 0,0609 га за адресою: АДРЕСА_1 у Державному земельному кадастрі здійснена 22.04.2009 року.

У розділі витягу «Експлікації земельних угідь» зазначено, що на ділянці наявна капітальна забудова площею 0,0293 га.

Однак, на підставі зібраних доказів судом встановлено, що капітальні будівлі та споруди на спірній земельній ділянці відсутні як на час здійснення ОСОБА_6 приватизації та оформлення кадастрового номера, так і на час звернення позивачів з позовом.

З вказаного вбачається порушення з боку Державного кадастрового реєстратора, оскільки за відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , які б підтверджували наявність капітальної забудови, кадастровий реєстратор мав відмовити у державній реєстрації земельної ділянки.

У відповідності до ч.10 ст.24 ЗУ «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

При зазначених обставинах є доведеним факт внесення до Державного кадастру недостовірних відомостей при проведенні державної реєстрації земельної ділянки площею 0,0609 га за адресою: АДРЕСА_1 , а державна реєстрація права на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :26:012:0047 підлягає скасуванню з виключенням з Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку та припиненням права власності ОСОБА_6 на земельну ділянку кадастровий номер :26:012:0047.

Встановлені судом порушення дають підстави вважати відзив на позов, наданий представником ГУ Держгеокадастру в Одеській області, неспроможним та таким, що містить інформацію, яка не стосується даної справи, а є лише формально складеним відзивом без аналізу доказів, які містяться в матеріалах справи.

Щодо порушень при оформленні ОСОБА_6 державних актів про право власності на земельні ділянки по АДРЕСА_5 кадастровий номер :26:012:0062, кадастровий номер :26:012:0063 апеляційний суд виходить з наступного.

24.05.2022 року на виконання ухвали суду про витребування доказів з Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області до матеріалів судової справи надійшли копії держаних актів на право приватної власності на землю та належним чином завірені копії документації із землеустрою стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами :26:012:0062, :26:012:0063.

З технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_6 для ведення особистого підсобного господарства за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що ОСОБА_6 звернувся до ПП «Агентство «Аспект» з питання розробки документації на земельну ділянку площею 0,0893 га всупереч підтвердженій договором купівлі-продажу від 05.12.2001 року площі 0,0064га (сторінка 11 технічної документації).

На сторінці 29 технічної документації наявний збірний кадастровий план, на якому зазначено, що суміжним землекористувачем в межах Б-В земельної ділянки ОСОБА_6 площею 0,0064 га є ОСОБА_15 .

У Акті приймання-передачі межових знаків на зберігання та Акті погодження меж земельної ділянки суміжними землекористувачами від 01.06.2017 року (сторінка технічної документації 23, 25) у межах Б-В земельної ділянки площею 0,0064 га ОСОБА_6 стоять підписи від імені ОСОБА_15 .

З наявних у матеріалах справи доказів, зокрема, кадастрового плану, виготовленого ФОП ОСОБА_14 , пояснень представника позивачів судом встановлено, що суміжним землекористувачем щодо земельної ділянки ОСОБА_6 0,0064 га за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 .

З технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_6 для обслуговування житлового будинку і господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,1 га вбачається, що у Акті приймання-передачі межових знаків на зберігання, Акті погодження меж земельної ділянки суміжними землевласниками та /або землекористувачами, виготовленими 01.06.2017 року наявні підписи від імені ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

На сторінці 29 технічної документації наявний збірний кадастровий план, у якому зазначено, що в межах В-Г суміжним землекористувачем є ОСОБА_15 , в межах Г-Д ОСОБА_16 та проставлені відповідні підписи.

Судом встановлено, що суміжним землекористувачем ОСОБА_6 в межах В-Г ділянки площею 0,1 га є ОСОБА_4 . Дошлюбне прізвище ОСОБА_17 змінила у 1996 році, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис про шлюб №556 від 05 жовтня 1996 року.

У межах Г-Д суміжними землекористувачами є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

При зазначених обставинах суд вважає доведеними посилання представника позивачів на необізнаність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 з оформленням ОСОБА_6 документів з встановлення меж земельних ділянок та присвоєння кадастрових номерів, та відсутність їх власноручного підпису у Актах приймання-передачі межових знаків на зберігання та Актах погодження меж земельної ділянки суміжними землевласниками та /або землекористувачами, що свідчить про внесення недостовірних даних до Державного земельного кадастру при оформленні кадастрових номерів на земельної ділянки площею 0,0064 га по АДРЕСА_5 , кадастровий номер :26:012:0063 та земельної ділянки площею 0,1 га по АДРЕСА_5 , кадастровий номер :26:012:0062.

У наданому Головним управлінням Державного земельного кадастру технічному звіті про топографо-геодезичні вишукування, здійсненому ФОП ОСОБА_18 у 2017 році, зазначено, що топографічне знімання земельної ділянки за адресою, АДРЕСА_1 здійснено в існуючих межах (сторінка 49 документації).

Зібраними у справі доказами вказана інформація спростовується.

У висновку №22-71-73 комісійної судової земельно-технічної експертизи, виготовленої Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства Юстиції України 9 червня 2022 року, відповідаючи на друге питання комісійної судової земельно-технічної експертизи, експерти зазначили: фактичні межі земельної ділянки площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :26:012:0062, що належить ОСОБА_6 не відповідають правовстановлюючим документам на земельну ділянку та документам землеустрою. Також в результаті візуального співставлення контуру меж земельної ділянки згідно Державного акта та відомостей Державного земельного кадастру, наявні розбіжності у конфігурації земельної ділянки у її правому верхньому куті.

Додатково, вказані розбіжності підтверджуються витягом з Державного земельного кадастру №НВ-020, з якого вбачається, що земельна ділянка внесена до Державного земельного кадастру із зміною меж.

Таким чином доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними.

При зазначених обставинах апеляційний суд приходить до висновку, що оформлення ОСОБА_6 документів щодо Державної реєстрації земельних ділянок площею 0,0064 га, 0,1га у Державному земельному кадастрі у 2017 році здійснено із порушенням нормативних актів у сфері земельних відносин.

При розгляді вимог щодо земельної ділянки по АДРЕСА_5 кадастровий номер :26:012:0063, суд бере до уваги, що 16.05.2023 року представником ОСОБА_6 було надано до матеріалів справи витяг з Державного земельного кадастру №НВ-023 від 01.05.2023 року на вказану земельну ділянку, з якого вбачається, що порушення, які мали місце на час звернення позивачів з позовом до суду, усунуто.

Згідно ч.4 Розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про державний земельний кадастр», у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв`язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки.

З наданих відповідачем доказів вбачається, що за згодою власника земельної ділянки ОСОБА_6 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) помилки, допущені при проведенні державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер :26:012:0063 щодо накладання на земельну ділянку ОСОБА_4 , та зазначення в описі меж реального суміжного землекористувача ОСОБА_4 виправлені.

При зазначених обставинах, за підтвердження добровільного виправлення ОСОБА_6 помилок в Державному земельному кадастрі, суд приходить до висновку, що вимоги щодо земельної ділянки по АДРЕСА_5 кадастровий номер :26:012:0063 задоволенню не підлягають.

Разом з тим, судом встановлено, що на час розгляду справи по суті порушення в частині накладення ділянки ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :26:012:0062 на земельну ділянку загального користування - проїзд в частині площі 0,0009 га не усунуто.

При оформленні технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки кадастровий номер :26:012:0062, не було виконано вимоги ч.1, ч.2 ст. 198 Земельного Кодексу України щодо отримання погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами при проведенні кадастрової зйомки.

Матеріалами наданими на виконання ухвали суду Головним управлінням Держгеокадастру Одеської області підтверджується, що конфігурація земельної ділянки на час проведення державної реєстрації ОСОБА_6 у 2017 році змінена у порівнянні із документацією щодо оформлення державного акту про право власності у 2002 році.

В результаті внесення до Державного земельного кадастру необґрунтованих змін, звужено проїзд загального користування.

Як вбачається з наданих технічних документацій, погодження меж земельних ділянок ОСОБА_6 із суміжними землекористувачами: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відсутнє.

При зазначених обставинах вимоги щодо ділянки ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :26:012:0062 є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував процесуальний закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, а тому підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_6 на факт наявності проїзду на ділянки позивачів з боку 2-го Китобійного провулку у м.Одесі є не підтвержений матеріалами справи.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 належить житловий будинок літ. «А» та гараж літ. «Б» по АДРЕСА_2 .

У технічному паспорті на житловий будинок по АДРЕСА_2 на схемі розташування будівель та споруд територія біля гаражу літ. «Б» позначена як проїзд - єдиний прохід та проїзд до ділянки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який ввійшов до незаконно приватизованої ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0609 га, кадастровий номер :26:012:0047.

Виїзд та вихід на пров.2-ий Китобійний з земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , відсутн

З наданого до матеріалів справи договору дарування від 23.10.2008 року на житловий будинок ОСОБА_10 вбачається, що до складу надвірних споруд будинку за адресою: АДРЕСА_4 входить гараж - НОМЕР_1 .

Технічним паспортом на житловий будинок по АДРЕСА_4 , виготовленому КП «ОМБТІ та РОН» у 2010 році, підтверджується, що виїзд на пров.2-ий Китобійний з земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 , відсутній.

Виїзд з гаражу-47 ОСОБА_3 наразі перекрито встановленою ОСОБА_6 тимчасовою огорожею земельної ділянки площею 0,0609 га, кадастровий номер :26:012:0047.

На час розгляду справи судом спірний проїзд, що ввійшов до складу приватизованої ОСОБА_6 ділянки площею 0, 0609 га, залишається єдиним під`їздом до житлового будинку та земельної ділянки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 ..

Крім того, відповідно до висновоку комісійної судової земельно-технічної експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства Юстиції України №22-71-73 від 10 червня 2022 року /т.2 а.с.175-213/, яким зокрема встановлено:

- по четвертому питанню: єдиний можливий прохід, проїзд станом на час огляду до земельної ділянки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також прохід до земельної ділянки ОСОБА_3 можливо здійснювати лише зі сторони пров.1-го Китобійного, через асфальтований проїзд загального користування, який межує із досліджуваними земельними ділянками та входить до частини земельної ділянки з кадастровим номером :26:012:0047, що перебуває у власності ОСОБА_6 .

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність судового рішення, не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі скаржник.

Докази та обставини, ні які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Посилання в суді апеляційної інстанції представника апелянта на наявний в матеріалах справи проєкт мирової угоди, не свідчить про волевиявлення усіх сторін на укладення мирової угоди на запропонованих відповідачем підставах.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Повний текст постанови складено 04 липня 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді О.Ю.Карташов

Ю.П. Лозко