Справа № 536/1275/24
Провадження № 2-о/536/57/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Марченко О.М.

заявника ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13 травня 2024 року звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю, посилаючись, що є рідним сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка має першу групу інвалідності по зору безстроково та за висновком лікарсько-консультативної комісії потребує постійного стороннього догляду. Вказує, що вони разом проживають в с. Кривуші в належному йому будинку, він здійснює постійний сторонній догляд за матір`ю, супроводжує її до закладів охорони здоров`я, інших установ і закладів, купляє речі та ліки, продукти харчування, готує їжу, контролює прийом нею ліків за рекомендаціями лікарів, забезпечує її всім необхідним, має постійне місце роботи та дохід, до кримінальної відповідальності не притягувався, психічними розладами не страждає і за станом здоров`я здатен здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю. Інші особи які можуть здійснювати такий догляд відсутні. Посилаючись, що від становлення вказаного факту залежить виникнення його прав та обов`язків, визначених Законами України «Про соціальні послуги», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також соціальні виплати та захист інтересів матері, просив встановити факт його постійного стороннього догляду за рідною матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка за станом здоров`я згідно висновку ЛКК №59 від 22.01.2024, не здатна до самообслуговування, потребує стороннього догляду та має І групу інвалідності.

Ухвалою судді від 21 травня 2024 року залучено до участі в справі в якості заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав та просив задовольнити, про підстави та обставини якої пояснив так як це викладено в заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви та встановлення щодо неї постійного стороннього догляду її сином.

Заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання свого представника не направили, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судового повідомлення, з заявою про відкладення розгляду справи не зверталися, причини неявки не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що заява підлягає задоволенню з такиих підстав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Установлено, що ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Ялинцівською сільською радою Кременчуцького району, актовий запис № 2, та згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 29.01.2024 № 10-н/79 зареєстрований проживає разом з нею в АДРЕСА_1 в належному йому згідно договору дарування від 14.05.2021 будинку.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експортною комісією серія 12 ААГ №535141, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 має першу «Б» групу інвалідності по зору безстроково та потребує постійного стороннього догляду.

Згідно висновку ЛКК №59А та консультаційного висновку спеціаліста від 19.03.2024, ОСОБА_1 психічними розладами не страждає та за станом здоров`я може надавати соціально-побутові послуги по догляду безтерміново ОСОБА_2 .

За обліками МВС ОСОБА_1 на території України станом на 18 березня 2024 року до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, працює машиністом автогідропідйомника «ФОП ОСОБА_3 » та його заробітна плата за період з жовтня 2023 по грудень 2023 становить 16 180 грн 50 коп, що підтверджується довідкою про доходи директора ОСОБА_3 .

Статтею 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" визначено, що обмеження життєдіяльності - це помірно виражена, виражена або значно виражена втрата особою внаслідок захворювання, травми (її наслідків) або вроджених вад здатності до самообслуговування пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності нарівні з іншими громадянами.

У розумінні статті 1 Закон України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» № 2961-IVвід 06.10.2005 року (далі - Закон № 2961-IV), медико-соціальна експертиза - встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності.

Відповідно до частини третьої статті 8 Закону № 2961-IV, рішення медико-соціальних експертних комісій є обов`язковими для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, реабілітаційними закладами незалежно від типу і форми власності.

Постійний сторонній догляд - вид догляду, яким забезпечуються інваліди із вираженими порушеннями в організмі, зумовленими професійними та загальними захворюваннями, травмами, що призводять до значного обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного догляду, допомоги або нагляду інших осіб, неспроможні до самообслуговування (не можуть самостійно приймати їжу, забезпечувати гігієнічні потреби, потребують допомоги на прогулянках).

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України "Про соціальні послуги", догляд можна здійснювати тільки за членами своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 та ч.2 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки.

Відповідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в статті 315 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У вказаній Постанові зазначено вичерпний перелік заяв, які не можуть розглядатися судами, серед яких не вказано про факт здійснення догляду за інвалідом або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку.

Встановлення факту, який просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення його прав та обов`язків, визначених Законами України «Про соціальні послуги», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Постановою КМУ від 19.04.2004 № 588 «Про затвердження Порядку призначення і виплатм компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги».

Крім цього, встановлення даного факту має юридичне значення для особи з інвалідністю, яка потребує такого постійного стороннього догляду.

При таких встановлених обставинах суд вважає, що встановлення факту здійснення постійного стороннього догляду не суперечить Закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстави для відмови у задоволенні заяви відсутні.

З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту здійснення заявником постійного стороннього догляду за матір`ю, тому заяву задовольняє.

Керуючись ст. 258, 259, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про встановлення факту постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю.

Встановити факт постійного стороннього догляду ОСОБА_1 за своєю рідною матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

У разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення.

СуддяС. М. Клименко

Повне судове рішення складено 01.07.2024.