Справа №760/7851/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі

головуючої судді - Усатової І.А.,

за участю секретаря судового засідання - Омелько Г.Т.,

розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 , який діє в своїх та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Палюра Ганна Юріївна про визнання недійсним договору дарування, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ «Універсал Банк» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , який діє в своїх та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Палюра Ганна Юріївна про визнання недійсним договору дарування та просить суд:

- визнати недійсним договір дарування квартири, загальною площею - 50,2 кв.м., житловою площею - 31,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 31.10.2016, серія та помер 1850, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пальорою Г.Ю.;

- скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пальорої Г.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний помер: 32131410 від 31.10.2016, щодо реєстрації права власності за ОСОБА_2 на квартиру загальною площею 50,2 кв.м., житлова площа 31,2 кв.м за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний помер об`єкта нерухомого майна 000;

- поновити за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на квартиру загальною площею 50,2 кв.м., житлова площа 31,2 кв.м за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 000.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м.Києва від 08.04.2024 у праві відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, якою просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , та на праві власності належить ОСОБА_2 .

В обгрунтування заяви вказує, що 09.07.2008 між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (далі - Кредитор) та ОСОБА_3 (далі - Позичальник) було укладено кредитний договір N?107-2008-2330. Відповідно до 1.1.1 Банк зобов?язувався падати ОСОБА_4 гротові копти у розмірі 93 685,00 шв.франки.

09.07.2008 між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 (далі - Поручитель) укладено договір поруки N?107-2008-2330-Р. Відповідно до 11.1.1 Поручитель зобов?язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_3 усіх її зобов?язань перед Кредитором, що виникли з Кредитного договору N?107-2008-2330 від 09.07.2008, укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як на існуючих в теперішній час, так і тих, по можуть виникнути в майбутньому.

09.06.2015 заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі N?759/6828/15 позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором N?107-2008-2330 від 09.07.2008 задоволено; стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 77 149,96 шв. франків та 3654,00 грн. судового збору.

У подальшому, 09.08.2016 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва у справі N?759/6828/15-1 заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення задоволено; скасовано заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09.06.2015.

За результатом перегляду рішення суду, 02.10.2017 рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі N?759/6828/15-ц позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено; стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 77 149,96 шв. франків та 3654,00 грн. судового збору.

На підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва 17.01.2018 було видано виконавчі листи N?759/6828/15 стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Виконавчий лист стосовно ОСОБА_1 було передано на виконання до приватного виконавця Лановенко Л.О., якою 08.10.2020 було відкрито виконавче провадження N?63255030.

У ході виконавчого провадження, на підставі отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державним виконавцем було з?ясовано, що боржнику ОСОБА_1 на праві власності належало наступне нерухоме майно: квартира за адресою АДРЕСА_1 .

Натомість, зазначає, що згідно Інформаційної довідки N?362232800 від 17.01.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єкта нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна, позивачу стала відомо, то 31.10.2016 ОСОБА_1 відчужено квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом укладення договору дарування (серія та помер 1850) від 31.10.2016 з ОСОБА_2 , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пальорою Г.Ю.

Вказує, що ОСОБА_1 будучи обізнаний про наявність у нього невиконаного зобов?язання за кредитним договором, скористався моментом, коли ухвалою суду від 09.08.2016 було скасовано заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва у справі N?759/6828/15-11 від 09.06.2015, та справу передано до канцелярії суду, для перерозподілу, та подальшого розгляду справи, уклав спірний договір дарування з ОСОБА_2 , тобто вчинив дії спрямовані на відчуження майна, з метою ухилитись від виконання майбутнього судового рішення, без наміру створення правових наслідків, обумовлених Договором дарування.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 було проведено ряд дій, які суттєво порушують права АТ «Універсал Банк» та свідчать про намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за зобов`язаннями перед АТ «Універсал Банк», а майно, яке належало ОСОБА_1 на теперішній час зареєстровано на підставі договору дарування зa його сином ОСОБА_2 , а також, зважаючи на те, що за час розгляду даної позовної заяви АТ «Універсал Банк» особа, за якою нині зареєстровано право власності на спірне нерухоме майно, може змінитися повторно, вважає, що позов необхідно забезпечити.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підстави вимог своєї заяви, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.08.2018 у справі №922/4587/13.

Судом встановлено, що предметом позову у даній справі є вимога до відповідачів про визнання недійсним Договору дарування квартири, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 31.10.2016, скасування рішення приватного нотаріуса щодо реєстрації права власності за ОСОБА_2 на дану квартиру та поновлення за ОСОБА_1 право власності на таку квартиру.

Разом з тим, з поданої заяви вбачається, що у ній належним чином не мотивовано те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 має намір здійснити відчуження належного йому майна.

Суд також враховує, що на момент подачі позову ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неповнолітньою особою.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.32 ЦК України крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право:

1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами;

2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом;

3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи;

4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку);

5) самостійно укладати договір про отримання електронних довірчих послуг.

Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників.

На вчинення неповнолітньою особою правочину щодо транспортних засобів або нерухомого майна повинна бути письмова нотаріально посвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника і дозвіл органу опіки та піклування.

Згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч.2,3,4 ст.177 СК України батьки (усиновлювачі) або опікун малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування, зокрема, відмовитися від прав на майно малолітньої дитини, у тому числі речових прав на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації; вчиняти правочини щодо об`єкта житлової нерухомості та/або земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, власником або користувачем яких є малолітня дитина.

Батьки мають право дати згоду на вчинення неповнолітньою дитиною правочинів, передбачених частиною другою цієї статті, лише з дозволу органу опіки та піклування.

Дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло.

Відповідно до п. 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24 вересня 2008 року, дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей.

Відтак, вбачається, що можливість ОСОБА_2 розпоряджатися належною йому квартирою наразі є обмеженою, що перешкоджає йому самостійно відчужити квартиру

Водночас, суд враховує, що відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним

Дана норма Конституції України кореспондується зі ст.321 ЦК України, згідно якої право власності є непорушним.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

На підставі вище викладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Ініційований позивачем вид забезпечення позову суперечить меті його застосування, яка полягає в захисті інтересів учасників процесу та, водночас, порушує права особи, становить непропорційне втручання у право мирного володіння майном осіб.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 , який діє в своїх та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Палюра Ганна Юріївна про визнання недійсним договору дарування - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І.А. Усатова