Справа № 127/8585/24
Провадження № 2/127/1054/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

20.06.2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В.В.

при секретарі Бойчук Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 , про визнання батьківства,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання батьківства.

Позов мотивовано тим, що з 05.05.2021 року ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , в подальшому їх подружнє життя не склалось через різні погляди на сімейне життя. Фактично подружні відносини між нею та відповідачем припинено у березні 2022 року. Оскільки на той час ОСОБА_2 працював за кордоном, вирішення питання розірвання шлюбу між ними, тривалий час залишалось не вирішеним.

Позивач зазначає, що у червні 2022 року вона познайомилась із ОСОБА_3 , з яким згодом у них виникли близькі стосунки. В подальшому вони проживали однією сім`єю за кордоном, без реєстрації шлюбу.

У лютому 2023 року позивач дізналась, що вагітна та знала, що батьком дитини є ОСОБА_3 , у зв`язку з чим, у травні 2023 року звернулась до суду з метою розірвання шлюбу з ОСОБА_2

29.08.2023 року рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі №127/9008/23 вирішено розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що зареєстрований 05.05.2021 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №816.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила доньку ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 03.11.2023 року.

Як зазначає позивач, під час реєстрації дитини вона просила внести відомості про батька дитини за її вказівкою, а саме те, що біологічним батьком дитини є ОСОБА_3 , однак Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Відділ ДРАЦСу), батьком дитини був записаний колишній чоловік - ОСОБА_2 , згідно із ч. 2 ст. 122 СК України.

Позивач зазначає, що з 2020 року, та на момент народження дитини, ОСОБА_2 перебував за кордоном й відповідно не міг подати в орган ДРАЦСу заяву про те, що він не є батьком дитини.

Разом з тим, ОСОБА_3 з 2019 року дотепер постійно проживає та працює у Словацькій Республіці, що підтверджується трудовими договорами, що також унеможливлювало подання ним спільної заяви разом із позивачем до відділу ДРАЦС.

ОСОБА_3 з часу вагітності й після народження дитини постійно піклується, підтримує, допомагає фінансово ОСОБА_1 , цікавиться розвитком дитини, здійснює батьківські обов`язки, має теплі сімейні стосунки як з дитиною, так і з позивачкою, вважає себе батьком дитини.

Згідно з Експертним висновком генетичної експертизи (аналіз ДНК) №04/2024 встановлено «оскільки ймовірність батьківства вища за 99,99%, а індекс батьківства вищий за 10 000, то батьківство визначеного чоловіка, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо досліджуваної дитини- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , слід вважати: практично доведеним з високою ймовірністю, що не залишає жодних практичних сумнівів». Тобто, позивач вважає, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 є не лише біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , й фактично вважає себе батьком дитини та здійснює щодо неї батьківські обов`язки.

У зв`язку із вище викладеним, позивач звернулась до суду з даним позовом та просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, та внести зміни до актового запису №2550 про народження ОСОБА_4 , що складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) шляхом виключення відомостей щодо ОСОБА_2 , та включення відомостей щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, як про батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України.

Ухвалою суду від 25.03.2024 року вищевказану цивільну справу прийнято до провадження та призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 17.04.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач та її представник - адвокат Сахарова М.А. не з`явились, в матеріалах справи міститься заява, в якій вони просили судовий розгляд проводити у їх відсутність позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Щодо винесення заочного рішення не заперечили. Судові витрати просили залишити за позивачем.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток, смс- повідомлень та через оголошення на офіційному сайті судової влади, про причини неявки суду не повідомив. Заяв та клопотань до суду не надав.

Третя особа у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява, в якій він суду повідомив, що повністю визнає, що він є батьком ОСОБА_4 , заперечень проти задоволення позову немає, просить розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Положеннями ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч.5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, необхідно звернути увагу на те, що Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 09.10.1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 13.05.1980 року в справі Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05.2013 року в справі Наталія Михайленко проти України (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 122 СК України презюмується, що дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Зі змістом ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Статтею 128 СК України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Згідно із положеннями ч.1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Згідно із п.п. 2.13.1 вказаних Правил однією з підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Підпунктом 2.16.7 вказаних Правил визначено, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.22 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. У разі якщо актовий запис цивільного стану, до якого необхідно внести зміни у зв`язку з усиновленням, скасуванням усиновлення, визнанням усиновлення недійсним, визнанням та встановленням факту батьківства, материнства, а також доповненням і виправленням відомостей, що в ньому містяться, було складено компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок внесення змін, відмінний від передбаченого законодавством України, актовий запис цивільного стану попередньо поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Про поновлення актового запису цивільного стану та внесення до нього відповідних змін повідомляється компетентному органу іноземної держави. Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Судом встановлено, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі №127/9008/23 від 29.08.2023 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що зареєстрований 05.05.2021 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №816.

Як вбачається із Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_4 , в графі «батько» зазначений - ОСОБА_2 , в графі «мати» - зазначена ОСОБА_1 .

Із копії трудового договору від 02.07.2019 р., копії угоди про зміну трудового договору від 23.08.2019 р., копії трудового договору з додатком від 09.08.2023 р., вбачається, що ОСОБА_3 з 2019 року постійно проживає та працює у Словацькій Республіці, що в свою чергу унеможливлювало подання ним спільної заяви разом із ОСОБА_1 до органу реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до посвідки на проживання № НОМЕР_2 ОСОБА_1 та підтвердження про надання/продовженням дозволу на тимчасове перебування на території Словацької Республіки з перекладом, вбачається, що з грудня 2024 року дотепер ОСОБА_1 з дитиною тимчасово перебувають у Словацькій Республіці та проживають спільно з ОСОБА_3 .

Разом з цим, в матеріалах справи знаходяться фотографії у кількості 5 шт. на 3 арк. де зображені ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , з яких можна встановити, що останній має теплі сімейні стосунки з дитино та позивачкою.

Експертним висновком генетичної експертизи (аналіз ДНК) №04/2024 встановлено: «оскільки ймовірність батьківства вища за 99,99%, а індекс батьківства вищий за 10 000, то батьківство визначеного чоловіка, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо досліджуваної дитини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , слід вважати: практично доведеним з високою ймовірністю, що не залишає жодних практичних сумнівів» (Експертний висновок генетичної експертизи (аналіз ДНК) №04/2024, виданий М. Балдовичем зареєстрованим у списку експертів Міністерства юстиції Словацької республіки під №915 642., (Znalecky posudok odboru genetiky (analyza DNA) cislo04|2024) з нотаріально засвідченим перекладом, додається).

Крім того, на адресу суду надійшла заява ОСОБА_3 від 28.03.2024 року з перекладом, в якій третя особа підтверджує факт того, що він є батьком ОСОБА_4 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , та у зв`язку з цим, не заперечує щодо зміни актового запису №2550 про народження ОСОБА_4 , зокрема щодо включення відомостей про нього - як батька дитини.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 7 травня 2009 року).

Преамбула та ст.ст.7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов`язків по вихованню дітей.

В рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» (п. 54) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v.Sweden) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Суд також взяв до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини щодо визначення кращих інтересів дитини, а саме: підтримання зв`язків із сім`єю є в кращих інтересах дитини, крім випадків, коли сім`я виявляється явно неналежною або не функціонуючою; розвиток дитини в безпечному і надійному оточенні, яке дійсно функціонує, є в кращих інтересах дитини (Справа «М.С. проти України», № 2091/13, §76, ЄСПЛ, від 11 липня 2017 року).

За викладених обставин, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судові засідання не з`являється, суд з урахуванням наявних в матеріалах справи документів та висловлених позицій учасників справи, вважає за можливе визнати той факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, є батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, у зв`язку із чим позовні вимоги про визнання батьківства підлягають задоволенню.

Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

В ст. 134 СК України законодавець закріпив порядок внесення змін до актового запису про народження у разі визнання батьківства, материнства. Так, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Аналогічні положення містять і Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5.

Зокрема, відповідно до п. 2.13.1 зазначених Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є в тому числі і рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Згідно п. 2.16.4 Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

З урахуванням того, що факт батьківства ОСОБА_3 відносно малолітньої знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, а також тих обставин, що ОСОБА_3 має нагоду забезпечити її матеріально, бажає її виховувати, цікавиться її подальшою долею, суд рахує задоволення позову доцільним та таким, що відповідає інтересам малолітньої, у зв`язку з чим необхідно провести зміни в актовому записі про її народження.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи інтереси дитини, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до клопотання позивача, судові витрати підлягають залишенню за нею.

На підставі викладеного та керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.14, 19, 24, 55 Конституції України, ст. ст. 122, 125, 128, 134 СК України, ст.ст. 12, 13, 82, 141, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини ОСОБА_4 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3 та внести зміни до актового запису №2550 про народження ОСОБА_4 , що складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), шляхом виключення відомостей щодо ОСОБА_2 , та включення відомостей щодо ОСОБА_3 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , як про батька ОСОБА_4 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його складення апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 27.06.2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_4 , остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: