Справа № 199/744/24
(2/199/1242/24)
РІШЕННЯ

Іменем України

20.06.2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Сержевської В.О.,

позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, треті особи Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, треті особи Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В обґрунтуванні позовних вимог посилалася на те, що її мати ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 03.08.2018 року, серії НОМЕР_1 .

На час смерті ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживала однією сім`єю разом із своїм чоловіком ОСОБА_5 та донькою ОСОБА_1 .

Після смерті матері відкрилася спадщина, що складається із частини квартири АДРЕСА_2 .

22.04.2023 року позивач звернулася до державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвої Н.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Утім, постановою державного нотаріуса від 22.04.2023 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю у спадкоємців документів, які б підтверджували факт постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Позивач зазначає, що останні одинадцять років проживала разом із матір`ю однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільно господарство, сплачували комунальні послуги, підтримували майно в належному стані.

Крім цього, у померлої ОСОБА_4 є донька ОСОБА_3 , яка є рідною сестрою позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 30.05.1958 року, серії НОМЕР_2 .

23.02.2023 року ОСОБА_3 звернулася до державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвої Н.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою державного нотаріуса від 28.03.2023 року ОСОБА_3 було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку із пропущенням встановленого законом строку для прийняття спадщини та відсутністю у спадкоємця документів, які б підтверджували факт постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Батько позивача - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 19.07.2018 року, серії НОМЕР_3 .

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , на час відкриття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та доповнила, що останні одинадцять років проживала з батьками, забезпечувала їм належні умови проживання, доглядала за ними, купувала ліки.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи у її відсутності та винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні надала пояснення та підтвердила факт проживання ОСОБА_1 разом із матір`ю ОСОБА_4 ..

Третя особа державний нотаріус Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєва Н.С. у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи у її відсутності та винести рішення на розсуд суду.

Також у судовому засіданні буди допитані свідки.

Свідок ОСОБА_8 , яка є сусідкою позивача, суду пояснила, що була знайома з батьками позивача. ОСОБА_1 проживала із матір`ю та батьком однією сім`єю останні роки, дбала про батьків до моменту їх смерті.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які є сусідами позивача, суду пояснили, що з 2007 року позивач постійно проживала зі своїми батьками у будинку АДРЕСА_1 . Вони вели спільне господарство, ОСОБА_1 здійснювала догляд за своїми батьками, оскільки вони були особами похилого віку та потребували сторонньої допомоги.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника, третю особу та свідків, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали спадкової справи №99/2023 після смерті ОСОБА_4 , суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 03.02.1953 року, серії НОМЕР_4 (а.с.18).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 03.08.2018 року, серії НОМЕР_1 (а.с.16).

На час смерті ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №14/5-3160 від 22.03.2023 року, виданою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР (а.с.58).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, що складається із частини квартири АДРЕСА_2 .

22.04.2023 року позивач звернулася до державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвої Н.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.61).

Постановою державного нотаріуса від 22.04.2023 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю у спадкоємців документів, які б підтверджували факт постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.65).

Відповідно до матеріалів спадкової справи №99/2023, заведеної після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою про прийняття спадщини звернулася донька померлої ОСОБА_3 (а.с.46).

Постановою державного нотаріуса від 28.03.2023 року ОСОБА_3 було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку із пропущенням встановленого законом строку для прийняття спадщини та відсутністю у спадкоємця документів, які б підтверджували факт постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.60).

Батько позивача - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 19.07.2018 року, серії НОМЕР_3 (а.с.20).

ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується актом, складеним 2023 року за участю мешканців сусідніх будинків (а.с.30), а також поясненнями свідків, які надані у судовому засіданні.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частинами 1,2 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, позивач є спадкоємцем першої черги, яка фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , як спадкоємиця, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Статтями 77 - 80 ЦПК України встановлено критерії доказів, а саме їх належність, допустимість, достовірність та достатність.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Вирішуючи позов по суті, суд також звертає увагу, що відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Так, згідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, тому вважає встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , на час відкриття спадщини.

Витрати по справі суд вважає покласти на рахунок сторони, що їх понесла.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 27, 30, 43, 51, 81, 82, 89, 127, 136, 141, 74-177 ЦПК України, ст. ст. 16, 321, 373, 392, 1216, 1218 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, треті особи Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , на час відкриття спадщини.

Судові витрати покласти на сторону, яка їх понесла.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Територіальна громада в особі Дніпровської міської ради, , місцезнаходження за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75.

Третя особа: Четверта державна дніпровська нотаріальна контора, , місцезнаходження за адресою: м. Дніпро, вул. Радистів, 8.

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Л.Г.Якименко