БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1667/24
Провадження № 6/497/65/24
УХВАЛА

про розгляд заяви щодо заміни сторони виконавчого провадження

20.12.24 року Болградський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Кравцової А.В., секретар судового засідання - Ільєва Д.Д., вивчивши у приміщенні суду в м.Болград з заявою представника Товариства за довіреністю з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс" про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником,

ВСТАНОВИВ:

15.07.2024р. представник за довіреністю ТОВ «Дебт Форс»-адвокат Змієвська Т.П. звернулася до суду з заявою через підсистему "Електронний суд" про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача правонаступником, мотивуючи свою вимогу тим, що у приватного виконавця Щербакова Ю.С. на виконанні перебуває виконавче провадження №67997003, що було відкрите на підставі виконавчого напису №15100, вчиненого 04.11.2021р. приватним нотаріусом Сазоновою О.М. - про стягнення заборгованості з гр. ОСОБА_1 на користь ТОВ "Вердикт Капітал", а також зазначивши, що 15.02.2023р. між ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" та ТОВ "КАМПСІС Фінанс" було укладено договір №15-02/23 про відступлення прав вимоги, а 30.05.2023р. - між ТОВ "КАМПСІС Фінанс" та ТОВ "Дебт Форс" було укладено ще раз договір про відступлення прав вимоги - за №30-05/23. Таким чином, стверджує представник заявника, ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" та ТОВ "КАМПСІС Фінанс" вибули з виконавчого провадження як сторона стягувача, тому стягувачем є ТОВ "Дебт Форс".

Таким чином, стверджує представник заявника, ТОВ "Вердикт Капітал " та ТОВ "Кампсіс Фінанс" вибули з виконавчого провадження як сторона стягувача, у зв`язку з чим просить замінити у виконавчому провадженні стягувача ТОВ " Вердикт Капітал " на ТОВ "Дебт Форс".

У судове засідання учасники справи не прибули, були сповіщені належним чином, представник заявника адвокат Змієвська Т.П. у заяві про заміну сторони виконавчого провадження просить розглянути її за відсутністю представника товариства.

Відповідно до ст.247 ЦПК України, в разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. А, відповідно до абз.2 частини 3 ст.442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну стягувача його правонаступником.

За вимогами ст.446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), - вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Оскільки лише в ЦПК України врегульовано правило заміни сторони виконавчого провадження, порушеного через необхідність виконання рішення «несудового» органу, вищевказана заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Врегулювання цього питання саме нормами ЦПК України обумовлено відсутністю спору між стороною виконавчого провадження та виконавцем, що свідчить про відсутність потреби в задіяні суду адміністративної юрисдикції, оскільки сторона виконавчого провадження не оспорює його рішень, дій чи бездіяльності, бо вирішення вказаного питання перебуває поза межами компетенції виконавця. Однак саме цивільний суд спроможний кваліфіковано встановити, чи є правонаступником заявник, який просить замінити собою попереднього учасника виконавчого провадження.

Заміна сторони у виконавчому написі, вчиненому нотаріусом, та заміна сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса є відмінними правовими категоріями, оскільки заміна сторони у виконавчому провадженні є можливою виключно у разі відкриття відповідного виконавчого провадження, що передбачено спеціальним правилом ст.15 Закону №1404-VIIІ.

Виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа в розумінні ст.3 Закону №1404-VIIІ "Про виконавче провадження", який є відмінним від виконавчого листа за формою, змістом, а також суб`єктом та процедурою видання, отже, положення ч.5ст.442 ЦПК України не можуть бути застосовані за аналогією у випадку заміни сторони у виконавчому написі нотаріуса, виконавче провадження за яким ще не відкрито. Вказаний висновок викладений у Постанові Великої Палати ВС від 12.10.2022р. у спр.№183/4196/21.

ЦПК України регламентує, що суд має всебічно та повно з`ясувати обставини, які мають значення для справи, у судовому засіданні дослідити усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості та надати їм правильну оцінку.

Докази у цивільному процесі мають відповідати наступним вимогам:

- належність (містити інформацію щодо предмета доказування, де предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення) (cт.77 ЦПК України);

- допустимість (суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування) (cт.78 ЦПК України);

- достовірність (достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи) (cт.79 ЦПК України);

- достатність (достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання) (cт.79 ЦПК України).

Вивчивши доводи заяви, дослідивши надані суду докази та з`ясувавши обставини, що мають значення для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, матеріали справи, суд з`ясував наступне.

Правонаступництво це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Воно може бути універсальним або частковим. Заміна кредитора це уступка кредитором своїх прав вимоги за зобов`язанням іншій особі. Вона має назву цесії. Кредитор, який поступається своїм правом вимоги за зобов`язанням третій особі, називається цедентом, а особа, якій кредитор поступається своїм правом вимоги за зобов`язанням цесіонарієм. Для цесії (уступки вимоги) необхідною є угода між старим і новим кредитором, тобто між цедентом і цесіонарієм. Згоди боржника на здійснення цесії не потрібно, оскільки вона ніякою мірою не погіршує його становище. Дійсно, для боржника не має значення кому передавати виконання зобов`язання старому чи новому кредиторові. Якщо у зв`язку з цесією (заміною кредитора) необхідні додаткові витрати боржника для виконання, ці витрати відносяться на рахунок кредитора. Крім того, на підставі ст. 200 ЦК України боржник зберігає всі заперечення проти нового кредитора, які він міг протиставити попередньому кредиторові. Вимога, що передається іншій особі в порядку цесії, переходить до нього в тому обсязі, в якому вона раніше належала цедентові. Для цесіонарія зберігають силу всі засоби забезпечення зобов`язання (застава, завдаток, порука тощо) відповідно до ч.3ст.197 ЦК України. Якщо боржник ухиляється від виконання, то тільки до нього і може бути пред`явлена вимога з боку цесіонарія. Однак при уступці вимоги щодо фактично недійсного, неіснуючого зобов`язання перед цесіонарієм відповідатиме цедент, тобто попередній кредитор. Інакше кажучи, цедент відповідає перед цесіонарієм за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання цього зобов`язання боржником (ч.2ст.197 ЦК України).

Таким чином, виходячи з вимог вищевказаної заяви представника ТОВ "Дебт Форс" про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником, суд має переконатися за допомогою наданих суду заявником доказів, що в гр. ОСОБА_1 виникли зобов`язання перед ТОВ "Вердикт Капітал" у виді заборгованості, перевірити правомірність переходу права вимоги з ТОВ "Вердикт Капітал" до ТОВ "Капсіс Фінанс", та переконатися в тому, що ТОВ "Дебт Форс" набуло права вимоги заборгованості в гр. ОСОБА_1 у зв`язку з переходом права вимоги.

Тому, по-перше, суд має переконатися у джерелі виникнення заборгованості.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що ухвалою суду від 25.07.2024р. заявнику представнику ТОВ "Дебт Форс" було роз`яснено його право надати суду докази на підтвердження обставин, викладених у вищевказаній заяві, а саме, на підтвердження виникнення правовідносин копію кредитного договору №010/0555/82/0188207 від 06.11.2017р., докази про наявність заборгованості за цим договором у боржника ОСОБА_1 , відомості про боржника (засоби зв`язку з боржником) хоча би на момент виникнення в нього кредитних зобов`язань за кредитним договором.

Однак, заявником вищевказані докази суду не надані. Крім того, до заяви додано квитанцію про направлення боржнику копії заяви поштовим відправленням, однак доказів отримання боржником її суду не надано, чим позбавлено боржника брати участь в розгляді справи, а суд врахувати аргументи особи, що зазначена у заяві боржником.

Крім того, у заяві представника ТОВ"Дебт Форс" стверджується, що 23.12.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. ухвалена постанова про відкриття виконавчого провадження №67997003 на підставі виконавчого напису №15100 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. від 04.11.2021р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ"Вердикт Капітал" заборгованості в сумі 15264,21грн. за кредитним договором №010/0555/82/0188207 від 06.11.2017р., однак доказу копії самого кредитного договору суду не надано.

Тому суд не має змоги перевірити законність виникнення і, внаслідок цього перехід права стягнення до заявника.

Докази у цивільному процесі характеризуються єдністю наступних елементів: змісту доказів; процесуальної форми доказів; процесуального порядку одержання, дослідження і оцінки змісту; процесуальної форми доказів.

Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ст.81).

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених ЦПК України (ст.89).

Верховний Суд 23 жовтня 2019 року ухвалив важливу постанову (справа № 917/1307/18), якою розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, ВС зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Письмові докази документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено ЦПК України. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених кваліфікованим електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього або іншої особи, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Документи, отримані за допомогою факсимільного чи інших аналогічних засобів зв`язку, приймаються судом до розгляду як письмові докази у випадках і в порядку, які встановлені законом або договором (стаття 95 ЦПК України).

Статтею 84 ЦПК України визначені умови та випадки витребування доказів. Так, учасник справи, в разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання має бути подане у строк, зазначений у ч.ч.2 і 3 ст.83 ЦПК України.

Згідно ст.182 ЦПК України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються у порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, якщо цим Кодексом такий порядок не встановлено він встановлюється судом.

Суд має всебічно та повно з`ясувати обставини, які мають значення для справи, у судовому засіданні дослідити усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості та надати їм правильну оцінку.

Згідно з ч.5ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження», в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (ч.1ст.512 ЦК України).

Тлумачення ч.1ст.512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним з випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч.3ст.656 ЦК України); (б) дарування (ч.2ст.718 ЦК України); (в) факторингу (гл.73 ЦК України).

Суд звертає увагу заявника на наступні обставини справи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4ст.263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.01.2020р. у справі №916/2286/16, зазначено, що: «Як встановлено судами, пунктом 2.2 Договору відступлення передбачено, що новий кредитор набуває права кредитора з моменту здійснення розрахунків за даним договором відповідно до розділу 4 цього Договору, пунктом 4.1.1 якого визначено, що ціна договору в повному обсязі сплачена на момент укладення договору. В той же час, встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за Договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за Договором. Наведені обставини є самостійною та достатньою підставою для відмови заявнику у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником у цій справі. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.02.2019р. у справі №910/16109/14. З огляду на викладене, за відсутності відповідних доказів здійснення оплати за відступлене право вимоги, посилання Скаржника (підпункт 6.2) на те, що ціна Договору відступлення оплачена до моменту укладення цього Договору і цей пункт має обов`язкову силу для учасників відповідних цивільних правовідносин, Суд вважає необґрунтованим. Суд апеляційної інстанції критично оцінив пункт 4.1.1 Договору відступлення, згідно з яким ціна договору в повному обсязі сплачена Новим кредитором на час укладення Договору відступлення, тобто не визнав це положення достатнім доказом на підтвердження зазначеної обставини. Верховний Суд, розглядаючи справу в межах, визначенихстаттею 300 ГПК України, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Враховуючи викладене, Суд вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про заміну сторони її правонаступником».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.11.2021р. у справі №301/2368/14-ц (провадження № 61-11546св21), зазначено, що: «Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 20.11.2013 року (справа № 6-122цс13), виходячи зі змісту статей512,514 ЦК України, ст.378 ЦПК України, ст.8 ЗУ «Про виконавче провадження», заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача. Такий правовий висновок підтверджено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021р. у справі № 346/1305/19, провадження № 14-181цс20.

В матеріалах цієї справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення оплати за договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором.

Окрім того, з витягу з Додатку №3 до Договору №15-02/23 про відступлення (купівлі продажу) прав вимоги від 15.02.2023 року «Реєстр боржників до Договору №09-05/23 про відступлення (купівлі продажу) прав вимоги від 09.05.2023р., вбачається, що ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило новому кредитору ТОВ «Дебт Форс» право вимоги заборгованостей до боржників, у тому числі, до ОСОБА_1 в сумі 12811,04грн., однак з постанови про відкриття виконавчого провадження слідує, що сума заборгованості, яка стягується з боржника становить 15264,21грн.

Крім того, відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. А, відповідно до п.19ст.34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно ж ст.87 цього Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно з п.1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно з п. 1.2, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3.2, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172.

Варто відмітити, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі №826/20084/14 про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 Постанови КМУ №662 від 26.11.2014р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття».

Верховний Суд у своїй Постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже, не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Виконавчий напис вчинений нотаріусом у 2019 р., тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. у справі №826/20084/14.

Таким чином, укладений між банком та вами кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Враховуючи все вищевикладене, заява ТОВ «ДЕБТ ФОРС» про заміну сторони у виконавчому провадженні є такою, що не підтверджена належними і достатніми доказами, а тому факт правонаступництва ТОВ «ДЕБТ ФОРС» у грошовому зобов`язанні ОСОБА_2 , яке є предметом стягнення у цьому виконавчому провадженні не підтверджується відповідними доказами виходячи з вищевказаної постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. якою визнано незаконним можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі.

Можливо, суду й не надано заявником (представником) цей доказ якщо він не був посвідчений нотаріусом. і у зв`язку з цим нотаріус не мав права засвідчувати його своїм виконавчим написом.

Разом з тим, необхідно зазначити, що відмова у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження не порушить права нового кредитора, оскільки відповідно до п. 5.6 договору про відступлення прав вимоги, у випадку, якщо з моменту переходу до Нового кредитора права вимоги, Кредитор отримав від боржників будь-яку суму грошових коштів в погашення заборгованості боржників, кредитор зобов`язаний направити вказану суму новому кредитору, або зарахувати ці кошти в рахунок оплати новим кредитором Ціни договору.

Наведені обставини є також самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником у цій справі.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі №466/3066/13-ц, від 20 лютого 2019 року у справі № 910/16109/14 та від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16.

Оскільки представник ТОВ «Дебт Форс» не довів перед судом ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог згідно ч.1ст.81 ЦПК України, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява ТОВ «Дебт Форс» є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.4,12,76-81,141,247ч.2,258-259,260,261,263,268,353-354,442 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволені заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс" про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником з примусового виконання виконавчого напису №15100, вчиненого 04.11.2021р. приватним нотаріусом Сазоновою Оленою Миколаївною Київського міського нотаріального округу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості за кредитним договором №010/0555/82/0188207 від 06.11.2017р.

Копію ухвали надіслати (надати) учасникам справи.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення її повного тексту. Строк, пропущений з поважних причин може бути поновлений судом за заявою особи, що оскаржує судове рішення. Повний текст ухвали виготовлено 20.12.2024р.

Суддя А.В. Кравцова