ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року

м. Київ

справа № 681/650/22

провадження № 61-14731св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи за первісним позовом:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

учасники справи за зустрічним позовом:

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ,

особа, яка подала касаційну скаргу, - ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 12 червня 2023 року у складі судді Горгулько Н. А. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 вересня 2023 року у складі колегії суддів: П`єнти І. В., Корніюк А. П., Талалай О. І.,

Короткий зміст позовних вимог

1. У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

2. Позовна заява мотивована тим, що 14 липня 2022 року йому стало відомо, що ОСОБА_6 подав приватному нотаріусу Хмельницького районного нотаріального округу Гайдамаці О. В. державний акт про право власності на земельну ділянку від 01 березня 2006 року, знаючи про те, що даний державний акт визнаний судом незаконним та скасований, та витяг з Державного земельного кадастру, в який внесено неправдиві відомості про те, що земельна ділянка площею 0,0678 га, кадастровий номер :02:005:0134, належить ОСОБА_6 .

3. Приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Гайдамака О. В. посвідчила договір купівлі-продажу, укладений 20 жовтня 2021 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , в інтересах якого діяв ОСОБА_7 (син ОСОБА_6 ), земельної ділянки площею 0,0678 га, кадастровий номер :02:005:0134, по АДРЕСА_1 , зареєстрований в реєстрі за № 1982.

4. Проте, рішенням Полонського районного суду від 20 грудня 2010 року визнано незаконним та скасовано рішення сесії Полонської міської ради № 15 від 16 жовтня 2003 року про надання земельної ділянки ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 у приватну власність та рішення сесії № 12 від 16 лютого 2006 року про надання земельної ділянки ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 ; визнано незаконним та скасовано Державний акт від 01 березня 2006 року на право приватної власності ОСОБА_6 на земельну ділянку в АДРЕСА_1 . Про наявність такого судового рішення ОСОБА_6 був обізнаний, оскільки був відповідачем по справі.

5. Позивач вказував, що з 18 липня 2012 року на земельній ділянці площею 0,0678 га, кадастровий номер :02:005:0134, по АДРЕСА_1 займається підприємницькою діяльністю, на земельній ділянці ним збудовані будівлі торгівлі. Цю земельну ділянку він нікому у власність не передавав.

6. Враховуючи наведене просив суд витребувати у ОСОБА_2 на його користь земельну ділянку площею 0,0678 га, кадастровий номер :02:005:0134, по АДРЕСА_1 ; скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0678 га, кадастровий номер :02:005:0134, по АДРЕСА_1 .

7. У 2022 році ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

8. Позов обґрунтовано тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 20 жовтня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Гайдамакою О. В., зареєстрованого у реєстрі за № 1982, він набув у власність у ОСОБА_6 земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, категорія земель: землі житлової і громадської забудови, площею 0,0678 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:0134.

9. Його право власності на земельну ділянку зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі рішення державного реєстратора прав про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 61014069, від 20 жовтня 2021 року.

10. Для посвідчення цього договору купівлі-продажу нотаріусу було надано усі необхідні документи, зокрема, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04 жовтня 2021 року та витяг з Державного земельного кадастру відносно земельної ділянки, кадастровий номер :02:005:0134, від 09 вересня 2021 року.

11. Вказував, що на момент купівлі-продажу земельної ділянки її єдиним законним власником був ОСОБА_6 і він мав право розпоряджатися вказаною земельною ділянкою й, відповідно, ОСОБА_2 є добросовісним набувачем нерухомого майна, оскільки придбав земельну ділянку у власність на підставі відплатного нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу.

12. Разом з тим, у ОСОБА_1 право власності на спірну земельну ділянку не виникало, оскільки не зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, як і не було зареєстроване право власності на земельну ділянку за ОСОБА_9 , тому договір купівлі-продажу від 18 липня 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , є незаконним, оскільки його зміст суперечить приписам статей 125, 126 ЗК України, 182, 334 ЦК України, а тому підлягає визнанню недійсним. Крім того, підлягає скасуванню державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

13. Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 12 червня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

14. Витребувано у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0,0678 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:0134.

15. Скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку.

16. У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

17. Додатковим рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 26 червня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 60 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

18. Визнаючи позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, місцевий суд виходив із того, що під час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20 жовтня 2021 року ОСОБА_2 на підтвердження права власності на земельну ділянку було надано правовстановлюючи документи, які рішенням суду від 20 грудня 2010 року було визнано недійсними та скасовано.

19. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що останнім не доведено факту порушення його прав укладенням 18 липня 2012 року договору купівлі-продажу між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 .

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

20. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 04 вересня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_2 задоволено частково.

21. Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 12 червня 2023 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку скасовано, ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про розподіл судового збору змінено, зменшено суму судового збору до 992,40 грн.

22. В іншій частині рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 12 червня 2023 року залишено без змін.

23. Додаткове рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 26 червня 2023 року скасовано, ухвалено нове судове рішення. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

24. Додатковою постановою Хмельницького апеляційного суду від 20 вересня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. В решті вимог заяви відмовлено.

25. Скасовуючи рішення місцевого суду в частині задоволених позовних вимог про скасування державної реєстрації, апеляційний суд виходив із того, що належним способом захисту прав ОСОБА_1 є вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння, оскільки задоволення позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку не призведе до поновлення прав позивача.

26. Суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого суду про те, що ОСОБА_2 не доведено, що оспорюваним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18 липня 2012 року порушено його права, свободи та інтереси.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

27. У жовтні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 .

28. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 , витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

29. У грудні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 .

30. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 15 січня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 .

31. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

32. У касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до місцевого суду.

33. Підставою касаційного оскарження заявник зазначає те, що суд апеляційної інстанції розглянув справу за відсутності заявника, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; суд апеляційної інстанції встановив обставини, що мають суттєве значення на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

34. Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не враховано, що власником спірної земельної ділянки був ОСОБА_6 , а потім він, що свідчить про порушення його прав.

35. У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до місцевого суду.

36. Підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права, а саме: суди першої та апеляційної інстанцій прийняли судові рішення про права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_4 , яка не була залучена до участі у справі; встановлення обставин, що мають суттєве значення на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

37. Касаційна скарга мотивована тим, що спірна земельна ділянка була набута ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 20 жовтня 2021 року, укладеного з ОСОБА_6 .

38. 21 січня 2022 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_4 передала ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 342 000 грн, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти до 01 серпня 2022 року.

39. 25 січня 2022 року на забезпечення виконання зобов`язання за договором позики було укладено договір іпотеки, предметом якого є спірна земельна ділянка.

40. У зв`язку з тривалим невиконанням ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань ОСОБА_4 звернулась до нотаріуса з метою звернення стягнення на предмет іпотеки, проте у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено, оскільки на підставі оскаржуваних судових рішень спірну земельну ділянку було витребувано у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

41. Вважає, що ухвалені судами судові рішення стосуються іпотечного майна та стосуються прав та обов`язків іпотекодержателя, оскільки впливають на можливість звернути стягнення на іпотечне майно.

42. Суди попередніх інстанцій в основу оскаржуваних судових рішень поклали те, що за позовом ОСОБА_9 рішенням Полонського районного суду від 20 грудня 2010 року державний акт ОСОБА_6 на право приватної власності на земельну ділянку від 01 березня 2006 року визнано незаконним та скасовано.

43. Проте, судами не враховано, що у травні 2018 року ОСОБА_6 звертався до суду про перегляд вищевказаного рішення (справа № 2-323/10) за нововиявленими обставинами.

44. Вказану заяву обґрунтована тим, що у квітні 2018 року стало відомо про те, що рішенням виконавчого комітету Полонської міської ради від 20 грудня 1991 року № 33 було вирішено вилучити земельну ділянку по АДРЕСА_2 , площею 0,06 га, на підставі добровільної відмови ОСОБА_9 .

45. Ухвалою Полонського районного суду від 10 травня 2018 року заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами залишено без розгляду у зв`язку із пропуском 3-х річного строку на подання заяви.

46. Наведене, на думку заявника, спростовує незаконність її набуття ОСОБА_6 .

Доводи особи, яка подала відзив на касаційні скарги

47. У січні, лютому 2024 року до Верховного Суду надійшли відзиви на касаційні скарги ОСОБА_2 , представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , у яких вказано, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційних скарг висновків судів не спростовують.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

48. За договором купівлі-продажу земельної ділянки від 18 липня 2012 року ОСОБА_9 передала у власність, а ОСОБА_1 прийняв земельну ділянку, кадастровий номер :02:005:0134, загальною площею 0,0678 га, надану для комерційного використання, що розташована по АДРЕСА_1 .

49. 18 липня 2012 року приватним нотаріусом Полонського районного нотаріального округу Бондар С. М. у державному акті на право власності на земельну ділянку від 04 травня 2007 року серії ЯГ № 406646 вчинено відмітку про перехід права власності до ОСОБА_1 .

50. 28 вересня 2012 року відділом Держкомзему у Полонському районі відбулася реєстрація зміни власника земельної ділянки, а саме зареєстровано зміни в поземельній книзі за реєстровим номером :02:005:0134:3:01, а також вчинено відповідний запис у державному акті.

51. 20 жовтня 2021 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який діє від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності, уклали договір купівлі-продажу, відповідно до якого продавець передав, а покупець в особі представника прийняв у власність земельну ділянку, площею 0,0678га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :02:005:0134, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування будівель торгівлі.

52. Рішенням Полонського районного суду від 20 грудня 2010 року позов ОСОБА_9 задоволено.

Визнано незаконними і скасовано рішення виконавчого комітету Полонської міської ради № 55 від 21 грудня 1992 року про надання земельної ділянки в АДРЕСА_2 малому підприємству «Лотос», № 443 від 18 грудня 1996 року про надання земельної ділянки в АДРЕСА_2 площею 0,068 га товариству з обмеженою відповідальністю «Вірсавія», № 817 від 19 вересня 2001 року про надання ОСОБА_8 земельної ділянку площею 0,07 га під житлове будівництво в АДРЕСА_1 , № 545 від 25 березня 2004 року про надання дозволу ОСОБА_8 на будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнано незаконними та скасовано рішення сесії Полонської міської ради № 15 від 16 жовтня 2003 року про надання земельної ділянки ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 у приватну власність та рішення сесії № 12 від 16 лютого 2006 року про надання земельної ділянки ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 .

Визнано незаконними та скасовано державний акт від 05 жовтня 2004 року на право власності ОСОБА_8 на земельну ділянку в АДРЕСА_1 та державний акт від 01 березня 2006 року на право приватної власності ОСОБА_6 на земельну ділянку в АДРЕСА_1 .

Визнано незаконним та скасовано договір купівлі-продажу від 06 червня 2005 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 земельної ділянки в АДРЕСА_1 .

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до Полонської міської ради, ОСОБА_9 про визнання недійсним рішення сесії Полонської міської ради від 18 січня 2007 року про передачу у приватну власність ОСОБА_9 земельну ділянку площею 0,0678 га в АДРЕСА_1 та скасування державного акта № АБ 596221 на право приватної власності ОСОБА_9 на земельну ділянку в АДРЕСА_1 площею 0,0678, визнання протиправним рішення сесії Полонської міської ради від 23 квітня 2007 року про зміну цільового призначення земельної ділянки площею 0,0678 га та скасування державного акту від 04 травня 2007 року, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів за № 14, на право приватної власності ОСОБА_9 на земельну ділянку в АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для комерційного використання відмовлено. (а. с. 8-9, т. 2).

Вказане рішення суду залишене без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та набрало законної сили 27 липня 2011.

53. Під час укладення договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки ОСОБА_6 було відомо про існування такого рішення суду, оскільки копію цього рішення ним було отримано в суді 20 грудня 2010 року, про що свідчить розписка у матеріалах цивільної справи № 2-323/10 (а. с. 53, т. 2).

Позиція Верховного Суду

54. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

55. Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

56. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

57. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

58. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а касаційне провадження за касаційною скаргою представник ОСОБА_4 - закриттю.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Щодо касаційної скарги ОСОБА_2 .

59. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

60. В силу статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, у чому забезпечуються усім власникам рівні умови.

61. Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

62. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

63. Згідно зі статтею 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього.

64. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

65. Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником у випадках порушення його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; б) юридично - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом (див. постанову Верховного Суду від 30 липня 2020 року в справі № 752/13695/18 (провадження № 61-6415св19)).

66. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 388 ЦК України.

67. Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 вказував, що з 18 липня 2012 року на земельній ділянці площею 0,0678 га, кадастровий номер :02:005:0134, по АДРЕСА_1 займається підприємницькою діяльністю, на земельній ділянці ним збудовані будівлі торгівлі. Цю земельну ділянку він нікому у власність не передавав, тобто вона протиправно вибула з його володіння.

68. Судами встановлено, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2011 року скасовано рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 03 березня 2011 року та залишено в силі рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 20 грудня 2010 року, яким, серед іншого:

визнано незаконними та скасовано рішення сесії Полонської міської ради № 15 від 16 жовтня 2003 року про надання земельної ділянки ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 у приватну власність та рішення сесії № 12 від 16 лютого 2006 року про надання земельної ділянки ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 .

визнано незаконними та скасовано державний акт від 05 жовтня 2004 року на право власності ОСОБА_8 на земельну ділянку в АДРЕСА_1 та державний акт від 01 березня 2006 року на право приватної власності ОСОБА_6 на земельну ділянку в АДРЕСА_1 .

визнано незаконним та скасовано договір купівлі-продажу від 06 червня 2005 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 земельної ділянки в АДРЕСА_1 .

69. З договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 20 жовтня 2021 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який діяв від імені ОСОБА_2 , вбачається, що земельна ділянка, що відчужується, належить продавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 363915, виданого 01 березня 2006 року, на підставі рішення сесії Полонської міської ради від 16 лютого 2006 року № 12.

70. Таким чином, суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги в частині витребування спірної земельної ділянки, врахувавши обставини справи, дійшли правомірного висновку, що ОСОБА_6 у зв`язку з визнанням незаконними та скасуванням рішення органу місцевого самоврядування та державного акту на право приватної власності на земельну ділянку не набув право на земельну ділянку площею 0,0678 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:0134, тому і не мав права відчужувати її ОСОБА_2 .

71. Таким чином, земельна ділянка вибула з власності позивача поза його волею і позовні вимоги щодо її витребування від добросовісного набувача є обґрунтованими та доведеними.

72. Наведені вище обставини спростовують доводи касаційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_6 не мав права відчужувати спірну земельну ділянку.

73. Разом із тим, ОСОБА_2 в порушення вимог частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надав суду доказів того, що оспорюваним ним договором купівлі-продажу від 18 липня 2012 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , порушені його права, свободи та інтереси.

74. Посилання ОСОБА_2 в касаційній скарзі на те, що суд апеляційної інстанції розглянув справу без його належного повідомлення про дату, місце та час розгляду справи, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи (т. 2, а. с. 232а, 233).

75. Доводи касаційної скарги про те, що місцевий суд вийшов за межі позовних вимог та в мотивувальній частині рішення визнав договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 20 жовтня 2021 року недійсним, відхиляються колегією суддів, оскільки суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу в апеляційному порядку, вказав на помилковість вказаних посилань судом першої інстанції, проте це не призвело до неправильного вирішення справи в частині задоволення позовних вимог про витребування земельної ділянки.

76. З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про витребування спірної земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

77. Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

78. Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо касаційної скарги представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 .

79. Звертаючись до суду із касаційною скаргою, представник ОСОБА_4 вказував, що ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди вирішили питання про права останньої, не залучили ОСОБА_4 до участі у розгляді справи.

80. Вказує, що 21 січня 2022 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_4 передала ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 342 000 грн, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти до 01 серпня 2022 року.

81. 25 січня 2022 року на забезпечення виконання зобов`язання за договором позики було укладено договір іпотеки, предметом якого є спірна земельна ділянка.

82. У зв`язку з тривалим невиконанням ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань ОСОБА_4 звернулась до нотаріуса з метою звернення стягнення на предмет іпотеки, проте у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено, оскільки на підставі оскаржуваних судових рішень спірну земельну ділянку було витребувано у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

83. Отже, вважає, що рішеннями судів попередніх інстанцій, якими витребувано спірну земельну ділянку на користь ОСОБА_1 , було порушено її права, а тому незалучення її до участі у справі є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

84. Судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (пункт 8 частини першої статті 411 ЦПК України).

85. Разом з тим, заявником не доведено, що оскаржуваними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій порушено її права або вирішено питання про її обов`язки та інтереси.

86. Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

87. Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку`у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

88. Договір іпотеки в судовому порядку недійсним не визнавався, отже іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна.

89. Крім того, суд касаційної інстанції вважає безпідставними посилання заявника у касаційній скарзі на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 10 липня 2019 року у справі №522/3901/16-ц, відповідно до яких «ухвалення рішення, яке стосується іпотечного майна, у будь-якому випадку стосується прав та обов`язків іпотекодержателя, оскільки безумовно впливає на можливість виконання уже ухваленого на користь іпотекодержателя рішення про стягнення кредитної заборгованості та впливає на можливість банку звернути стягнення на іпотечне майно».

90. Правовий висновок, викладений у постанові від 10 липня 2019 року у справі № 522/3901/16-ц, не є релевантним у справі, що переглядається, оскільки сформульований за інших фактичних обставин.

91. Так, у справі № 522/3901/16-ц предметом позову було встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного сумісного майна, в той час як предметом спору у цій справі є витребування майна з чужого незаконного володіння.

92. Крім того, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 липня 2023 року у справі № 523/8641/15 (провадження № 61-9085сво21) дійшов висновків, що «іпотекодержатель залежно від конкретних обставин справи може мати процесуальний інтерес до участі у справі про поділ майна подружжя, який може бути реалізований через його залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (статті 52, 53 ЦПК України). Такими обставинами є, зокрема: існування матеріально-правового зв`язку зі стороною, на боці якої виступає третя особа, при обов`язковій відсутності спору про право з протилежною стороною у справі; можливість виникнення у майбутньому у третьої особи права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Суд залучає іпотекодержателя у справі за позовом одного з подружжя до іншого з подружжя про визнання права на частку в праві спільної власності на майно, яке перебуває в іпотеці, до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, за умови, якщо з урахуванням конкретних обставин справи встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки іпотекодержателя».

93. В даному випадку заявником не доведено, що рішеннями судів попередніх інстанцій порушені права та обов`язки ОСОБА_4 , а тому у суду касаційної інстанції відсутні підстави для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції на підставі пункту 8 частини першої статті 411 ЦПК України.

94. Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30 серпня 2023 року у справі № 359/5256/16-ц.

95. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

96. Отже, враховуючи те, що ОСОБА_4 не доведено порушення її прав оскаржуваними судовими рішення, тому касаційне провадження за її касаційною скаргою підлягає закриттю.

97. При цьому посилання заявника на неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у постановах Верховного Суду України та Верховного Суду, на які є посилання в касаційній скарзі, відхиляються колегією суддів, у зв`язку з не встановленням порушення її прав.

98. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу ОСОБА_10 без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, а касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - закрити.

Керуючись статтями 396, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

2. Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 12 червня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 вересня 2023 року залишити без змін.

3. Касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 12 червня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 вересня 2023 року закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович