Провадження № 2/761/9879/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Аббасова Н.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Бюро економічної безпеки України про витребування майна з чужого незаконного володіння та відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив:

- Повернути позивачу в користування на підставі довіреності автомобіль BMW 750i, 2016 року випуску, колір Чорний , VIN, № кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , Свідоцтво про реєстрацію номерний знак НОМЕР_2 за довіреністю.

- Відшкодувати позивачу завдану йому майнову шкоду, що міг одержати позивач за весь період незаконного заволодіння автомобіля, в розрахунку 4000 гривень в день незаконного володіння.

- Відшкодувати позивачу завдані йому моральні збитки 20000 гривень.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач розпоряджається власністю ОСОБА_3 , а саме, автомобілем BMW 750i, 2016 року випуску, колір Чорний, VIN, № кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , Свідоцтво про реєстрацію номерний знак НОМЕР_2 за довіреністю . На період з 22.08.2024 ОСОБА_4 оплатно користувався даним автомобілем за ціною 4000 грн в добу.

27.09.2024 позивач дізнався, що в автомобілі проводився обшук, в ході якого автомобіль був вилучений співробітниками БЕБ України.

Дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи надано ухвалою у справі №463/8587/24, провадження №1-кс-/463/7006/24 від 16 липня 2024 року, всупереч якої автомобіль було вилучено детективом ТУ БЕБ Андрієм Рябуш та доставлено за адресою Стрийська 35, Львів.

Позивач звертався до правоохоронних органів з метою повернення майна, але жодних дій для повернення власнику автомобіля працівниками поліції вчинено не було.

На даний момент незаконні дії працівників БЕБ України завдали і продовжують завдавати позивачу збитки, у зв`язку з чим останній звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї матеріали, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

Так, згідно ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову ОСОБА_1 є повернення майна, яке було вилучено в ходу проведення обшуку, дозвіл на проведення якого надано ухвалою слідчого судді у справі №463/8587/24, провадження №1-кс-/463/7006/24 від 16 липня 2024 року

Відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Так, автомобіль BMW 750i, 2016 року випуску, колір Чорний, VIN, № кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , Свідоцтво про реєстрацію номерний знак НОМЕР_2 , був вилучений в ході проведення обшуку.

Частиною 2 статті 168 КПК України встановлено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно із ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

У свою чергу, відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту ( ч.1 ст.169 КПК України).

Згідно ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 № 19-рп правовідносини, що мають місце під час розгляду заяв про злочини, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними. Тому перевірка скарг на рішення, дії чи бездіяльність вказаних суб`єктів владних повноважень має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Окрім цього, згідно ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до частини сьомої вказаної статті особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Статтею 130 КПК України передбачено, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом. Держава, відшкодувавши шкоду, завдану слідчим, прокурором, застосовує право зворотної вимоги до цих осіб у разі встановлення в їхніх діях складу кримінального правопорушення за обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили, або дисциплінарного проступку незалежно від спливу строків застосування та дії дисциплінарного стягнення.

При цьому, слід зазначити, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000018 триває.

Тобто, чинним кримінальним процесуальним законом передбачено способи захисту прав власника або володільця майна, який не є учасником кримінального провадження. Разом з тим, чинним цивільно-процесуальним законом не передбачена можливість такого захисту у порядку цивільного судочинства.

Суд звертає увагу позивача ОСОБА_1 , що він не позбавлений права звернутися до слідчого судді зі скаргою про повернення тимчасово вилученого майна в порядку ст.303 КПК України.

Таким чином, оскільки автомобіль BMW 750i, 2016 року випуску, колір Чорний, VIN, № кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , Свідоцтво про реєстрацію номерний знак НОМЕР_2 був вилучений при проведенні обшуку в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000018, суд приходить до висновку про неможливість розгляду справи про витребування майна з чужого незаконного володіння та відшкодування шкоди за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 15, 186, 259, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Бюро економічної безпеки України про витребування майна з чужого незаконного володіння та відшкодування шкоди.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя: Н.В. Аббасова