Дата документу 01.07.2024 Справа № 195/1489/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 195/1489/23 Головуючий у 1 інстанції: Громова І.Б.
№ 22-ц/807/1112/24 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1липня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянув в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі адвоката Міхальової Вікторії Вікторівни на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 19 лютого 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ

В вересні 2023 року ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідно до умов кредитного договору № 9.120.1018.ФО_К від 10.10.2018, Акціонерним товариством «ЮНЕКС БАНК», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» , ОСОБА_1 було надано кредит у сумі 45000,00 грн. терміном користування до 10 жовтня 2021 року (день остаточного повернення кредиту), а позичальник ОСОБА_1 зобов`язався повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим Договором, а також виконати інші умови цього Договору (п 1.1 Договору).

Відповідно до п. 3.2.2 кредитного договору № 9.120.1018.ФО_К від 10.10.2018, позичальник зобов`язується сплачувати щомісячно платіж по кредиту, комісію за обслуговування та нараховані проценти згідно п. 2.3, 2.4 цього Договору, забезпечити повернення отриманого кредиту, комісію за обслуговування і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені цим Договором строки.

Додатком № 1 до кредитного договору № 9.120.1018.ФО_К від 10.10.2018 визначено Графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за Кредитним договором, відповідно до якого кредит надавався строком з 10.10.2018 по 10.10.2021. За цей період позичальник, крім тіла кредиту - 45000,00 грн. мав ще також сплатити, проценти за користування кредитом у сумі - 8766,73 грн. та комісію за обслуговування кредиту у сумі - 56538,00 грн. Всього сума платежів за кредитом протягом дії Договору мала скласти - 110304,73 грн.

Однак, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання по Договору, не сплачував щомісячні платежі за кредитом, комісію за обслуговування та проценти за користування кредитом та інші платежі, тим самим допускаючи порушення умов Кредитного договору.

31.03.2021 між Акціонерним товариством «ЮНЕКС БАНК» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» (Фактор) укладено Договір факторингу № 31/03-2021. Розмір Прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у Додатку № 1 до Договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021 (Реєстр прав вимог станом на кінець дня 31 березня 2021 року). Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, в день підписання цього Договору. Відповідно до умов даного Договору ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками AT «ЮНЕКС БАНК» в тому числі і до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за кредитним договором № 9.120.1018.ФО_К від 10.10.2018.

Станом на 31.03.2021, згідно з Реєстром прав вимоги, відповідач не виконав свої зобов`язання по кредитному договору, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед новим кредитором - ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», яка складала 40576,02 грн., з яких: 2648,75 грн. - заборгованість по тілу кредиту згідно Графіку платежів (прострочена на дату подання цієї позовної заяви); 16445,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту прострочена згідно Графіку платежів; 1570,50 грн. - строкова комісія за обслуговування кредиту згідно Графіку платежів (прострочена на дату подання цієї позовної заяви); 19912,45 грн. - прострочена комісія за обслуговування кредиту.

Разом з тим, у 2022 році відповідачем частково було погашено заборгованість за кредитним договором на суму 1075,56 грн.

Посилаючись на вищезазначене просило суд, стягнути на його користь з відповідача кредитну заборгованість за вищевказаним кредитним договором станом на день звернення до суду з даною позовною заявою у розмірі 39501,14 грн. Також позивач просить вирішити питання про стягнення на його користь з відповідача судових витрат, понесених на сплату судового збору у розмірі 2684,00 грн., а також понесених на сплату витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 19 лютого 2024 року позовну заяву задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» суму заборгованості за кредитним договором № 9.120.1018.ФО_К від 10.10.2018 у сумі 39501,14 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 в особі адвоката Міхальової В.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Узагальненими доводами скарги є те, що позивач пропустив строк давності звернення до суду із вказаними вимогами, нарахування банком комісій є протиправним.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти її оводів та вважав оскаржуване судове рішення законним та обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно із частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи положення частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає повною мірою.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими.

Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2018 року відповідач ОСОБА_1 , як позичальник, та Акціонерне товариство «ЮНЕКС БАНК», як кредитодавець, уклали кредитний договір № 9.120.1018.ФО_К, на підставі якого відповідачу надані кредитні кошти у розмірі 45000,00 грн. терміном користування до 10 жовтня 2021 року. При цьому позичальник зобов`язався повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим Договором, а також виконати інші умови цього Договору (п 1.1 Договору).

Згідно з п. 1.4. кредитного договору № 9.120.1018.ФО_К від 10.10.2018, позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені цим Договором, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової домовленості Сторін або достроково, відповідно до умов Договору або чинного законодавства України. Кредит вважається повернутим в момент зарахування суми кредиту в повному обсязі на відповідні рахунки Банку з обліку заборгованості Позичальника за цим Договором.

Відповідно до п. 1.5. кредитного договору № 9.120.1018.ФО_К від 10.10.2018, за користування кредитом Позичальник сплачує: проценти за користування кредитом - щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки 12,00 % річних; комісію за надання кредиту - одноразово, не пізніше дня отримання надання кредиту, в розмірі 0,00 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. цього Договору (п.п. 1.5.2. Договору); комісію за обслуговування кредиту - щомісячно, в розмірі 3,49 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього Договору, яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежів (п.п. 1.5.3. Договору).

Пунктом 2.3 кредитного договору № 9.120.1018.ФО_К від 10.10.2018 визначено, що погашення кредиту, комісії за обслуговування кредиту та нарахованих процентів здійснюється Позичальником щомісячно в період з 01 до 10 (включно) число кожного місяця протягом строку дії цього Договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання цього Договору, в сумі 3065,50 грн.

Відповідно до п. 3.2.2 кредитного договору № 9.120.1018.ФО_К від 10.10.2018, Позичальник зобов`язується сплачувати щомісячно платіж по кредиту, комісію за обслуговування та нараховані проценти згідно п. 2.3, 2.4 цього Договору, забезпечити повернення отриманого кредиту, комісію за обслуговування і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені цим Договором строки.

Додатком № 1 до кредитного договору № 9.120.1018.ФО_К від 10.10.2018 визначено Графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за Кредитним договором, відповідно до якого кредит надавався строком з 10.10.2018 по 10.10.2021. За цей період позичальник, крім тіла кредиту - 45000,00 грн. мав ще також сплатити, проценти за користування кредитом у сумі - 8766,73 грн. та комісію за обслуговування кредиту у сумі - 56538,00 грн. Всього сума платежів за кредитом протягом дії Договору мала скласти - 110304,73 грн.

Факт видачі АТ «ЮНЕКС БАНК» та отримання відповідачем коштів за Кредитним договором № 9.120.1018.ФО_К від 10.10.2018 підтверджується випискою за особовим рахунком позичальника.

Крім того, вказаний факт, а саме: отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів від АТ «ЮНЕКС БАНК» сторонами не оспорюється.

З виписки з кредитного рахунку відповідача вбачається, що кредитодавець виконав свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, а позичальник ОСОБА_1 в порушення вимог кредитного договору не здійснював щомісячні платежі на погашення кредитних коштів, процентів за користування кредитом та комісії за його обслуговування. З цієї виписки вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, при цьому не належним чином виконував свої кредитні зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, інших обов`язкових платежів. Внаслідок невиконання відповідачем своїх кредитних зобов`язань утворилась заборгованість.

28 березня 2021 року на електронному майданчику (електронна торгова система) ТОВ «Смарттендер» відбувся електронний аукціон з продажу лоту № 1, до складу якого входять: Права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб, організатором аукціону та власником активів якого було - Акціонерне товариство «ЮНЕКС БАНК». Переможцем електронного аукціону є - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС», що підтверджується Протоколом електронного аукціону № UA-PS-2021-03-19-000106-1 від 28.03.2021.

31 березня 2021 року між Акціонерним товариством «ЮНЕКС БАНК» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» (Фактор) укладено Договір факторингу № 31/03-2021. Розмір Прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у Додатку № 1 до Договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021 - Реєстр прав вимоги станом на кінець дня 31 березня 2021 року. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, в день підписання цього Договору. Відповідно до умов даного Договору, ТОВ «ФК «ОМЕГАФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками AT«ЮНЕКС БАНК», у тому числі й до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за кредитним договором № 9.120.1018.ФО_К від 10.10.2018, що підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги, що є Додатком № 1 до Договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021.

Так, факт переходу права вимоги від АТ «ЮНЕКС БАНК» до ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» сторонами не оспорюється та визнається.

Таким чином, ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до боржника - ОСОБА_1 за кредитним договором № 9.120.1018.ФО_К від 10.10.2018.

Станом на 31.03.2021, згідно з Реєстром прав вимоги, заборгованість ОСОБА_1 перед новим кредитором - ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» складала 40576,02 грн., з яких: 2648,75 грн. - заборгованість по тілу кредиту згідно Графіку платежів (прострочена на дату подання цієї позовної заяви); 16445,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту прострочена згідно Графіку платежів; 1570,50 грн. - строкова комісія за обслуговування кредиту згідно Графіку платежів (прострочена на дату подання цієї позовної заяви); 19912,45 грн. - прострочена комісія за обслуговування кредиту. Кількість днів прострочення станом на 31.03.2021 складає 386 днів.

ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» двічі (07.05.2021 та 14.07.2023) здійснювало надсилання боржнику ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги та надавало строк для погашення суми заборгованості у розмірі 40576,02 грн. та 39501,14 грн. відповідно.

17 лютого 2022 року в рамках примусового виконання ВП № НОМЕР_2 частково погашено заборгованість за кредитним договором № 9.120.1018.ФО_К від 10.10.2018 у розмірі - 1075,56 грн., що підтверджується копією Платіжного доручення № 21177 від 17.03.2022.

Отже, станом на день звернення до суду з даною позовною заявою розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 9.120.1018.ФО_К від 10.10.2018 перед ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» становить 39501,14 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Приписами ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Звертаючись із позовом до суду, ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» посилалося на те, що воно набуло права вимоги до відповідача на підставі договору факторингу №31/03-2021 від 31.03.2021 року.

Частиною першою статті 512 ЦК України унормовано, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст. 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Оскільки кредитний договір № 9.120.1018.ФО_К від 10.10.2018, укладений між АТ «ЮНЕКС БАНК» та ОСОБА_1 містить власноручний підпис відповідача, колегія суддів виходить з доведеності укладення вказаного договору.

Разом з тим, суд першої інстанції, вирішуючи питання про стягнення заборгованості за кредитним договором, помилково виходив з наявності підстав для стягнення з відповідача комісії.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, загальна сума нарахованих відповідачу комісій становить 21 482,95 грн.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) зробив висновок, що: "надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.

Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку.

Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. У відповідності до частин першої-третьої 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Положення спірного кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій у вигляді винагороди за додатковий моніторинг погашення кредиту та за резервування ресурсів є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність", частиною четвертою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок.

Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України "Про захист прав споживачів" (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України "Про споживче кредитування" № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року".

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у справі № 686/9372/16, провадження № 61-663св21 від 15 грудня 2021 року.

У даній справі, яка переглядається за апеляційною скаргою відповідача, умовами кредитного договору (пункт 1.5.2 та 1.5.3)( а.с.16), передбачено, що банк надає позичальнику кредит на споживчі потреби зі сплатою комісії.

При цьому у тексті договору не визначено за яку саме послугу банк встановив щомісячну комісію, тому відповідач не повинен сплачувати комісію банку.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі № 641/11984/15-ц (провадження № 61-37843св18).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про незаконність оскаржуваного судового рішення в частині стягнення з відповідача комісії.

Суд першої інстанції помилково зазначив, що ОСОБА_1 за період 08.11.2018 по 06.04.2020 сплачував комісію за обслуговування кредиту у розмірі 1570,50 грн., що підтверджує той факт, що він визнав п. 1.5.3 Кредитного договору дійсним та законним.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочини, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За таких обставин, суд першої інстанції неправомірно вважав, що вимоги позивача в частині стягнення комісії підлягають задоволенню.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що наявні у матеріалах справи є допустимими доказами, які підтверджують наявність у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 9.120.1018.ФО_К від 10.10.2018 року частково, на підставі чого позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 18 018,19 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту.

Доводи скарги щодо необхідності застосування позовної давності відхиляються судовою колегією з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2021 по справі № 494/366/19.

Судом встановлено, що 19.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрієм Олександровичем відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого напису № 8740 від 21.12.2021, який вчинено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» за кредитним договором № 9.120.1018.ФО_К від 10.10.2018 у загальному розмірі 41576,70 грн.

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 24.07.2023 у справі № 195/816/23 провадження № 2/195/228/23 виконавчий напис, вчинений 21 грудня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем, зареєстрований у реєстрі за № 8740 визнано таким, що не підлягає виконанню. Вказане рішення суду набрало законної сили 24 серпня 2023 року. Копія рішення міститься в матеріалах справи.

Відтак, позовна давність за кредитним договором № 9.120.1018.ФО_К від 10.10.2018 була зупинена/перервана, а розпочався перебіг строку позовної давності з моменту набрання рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 24.07.2023 у справі № 195/816/23 провадження № 2/195/228/23 законної сили, тобто з 25.08.2023.

Позов, датований 12.09.2023 та направлений поштою, надійшов до суду 19.09.2023.

Відтак підстав для задоволення заяви представника відповідача та застосування позовної давності немає.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно із частинами першою, тринадцятою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У суді першої інстанції позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Колегія суддів, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, доходить висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу, оскільки понесення позивачем витрат на правничу допомогу є доведеним, документально обґрунтованим та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. З урахуванням пропорційності розміру задоволених вимог, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 250,00 грн (45% задоволених позовних вимог).

Таким чином, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних (45%) та апеляційних вимог (55%), на користь ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» з ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції у розмірі 1 224,17 грн. З ОСОБА_1 з ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» підлягає стягненню 1 836,25 грн., понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України розмір стягненого з ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС»на користь ОСОБА_1 судового збору підлягає зменшенню до 612,08 грн (1 836,25 грн - 1 224,17 грн). Відтак, сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі адвоката Міхальової Вікторії Вікторівни задовольнити частково.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 19 лютого 2024 року по цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 9.120.1018.ФО_К від 10.10.2018 у сумі 18018 (вісімнадцять тисяч вісімнадцять) грн. 19 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції у розмірі 2 250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 612 (шістсот дванадцять) грн 08 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 1 липня 2024 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков