Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/6353/23
Провадження №: 2/332/488/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2024 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,

при секретарі - Васильченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року позивач звернувся з позовом до Запорізької міської ради, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В позові зазначив, що Позивач ОСОБА_1 є рідним сином гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 03.04.1973р.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є співвласниками житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (право спільної часткової власності в рівних долях по 1/2), що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_2 від 31.10.2012р., Витягом про державну реєстрацію прав від 27.12.2012р., Технічним паспортом на квартиру.

02.02.2022р. ОСОБА_2 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 05.02.2022р.

Після її смерті відкрилась спадщина на частку житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , як син померлої на підставі ст.1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги. Інших спадкоємців немає.

За час свого життя ОСОБА_2 не склала заповіту. Тому, заявник мав прийняти спадщину за законом. Але у зв`язку з важким матеріальним становищем, а також враховуючи розпочату у лютому 2022р. військову збройну агресію російської федерації проти України, не мав змоги звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у строк встановлений ст. 1270 ЦК України. При цьому, певний період часу в 2022р. нотаріуси були відключені від електронних реєстрів.

В травні 2023р. ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кияниці Надії Володимирівни з питанням щодо оформлення спадщини.

Згідно повідомлення приватного нотаріуса від 01.06.2023р. №267/02-14 «Щодо оформлення спадщини» повідомлено про те, що з поданих документів не має можливості встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини у встановлений законом спосіб та строк: протягом шести місяців не було подано до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, а також у довідці, наданої органом реєстрації місця проживання, наявна інформація про те, що разом з померлою ОСОБА_2 на день смерті зареєстровані особи відсутні. Враховуючи положення ст.ст. 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України повідомлено, що для встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини заявник може звернутися до суду. У зв`язку з цим просить в позові: встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на час відкриття спадщини разом із матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 02.11.23р. відкрито загальне позовне провадження по справі.

Ухвалою суду від 08.01.24р. закрито підготовче провадження по справі та справа призначена до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, надав пояснення, що проживав у спірній квартирі з моменту отримання ордеру, в 2015-2016р.р. зареєструвався за іншою адресою по АДРЕСА_3 у зв`язку із травмою на виробництві, оскільки там йому було зручніше отримувати медичну допомогу, але в подальшому з 2016 року і до моменту смерті матері проживав разом з нею у спірній квартирі. Також оскільки останні роки мати хворіла та потребувала стороннього догляду, тому він їй допомагав. Разом з ним йому допомагала його дружина ОСОБА_3 .

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позов, в якому просив суд розглянути справу з врахуванням вимог чинного законодавства, та зазначив, що необхідно ухвалити рішення на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні надала свідчення, аналогічні поясненням позивача, та пояснила, що позивач ОСОБА_1 дійсно проживав постійно у спірній квартирі, внаслідок травми в 2015-2016 роки жив у родичів по АДРЕСА_3 , але останні декілька років, приблизно з 2016 року, жив разом з матір`ю у квартирі АДРЕСА_2 , вони разом доглядали за його матір`ю до її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши надані суду письмові матеріали, оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

З матеріалів справи та позову вбачається, що Позивач ОСОБА_1 є рідним сином гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 03.04.1973р.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є співвласниками житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (право спільної часткової власності в рівних долях по 1/2), що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_2 від 31.10.2012р., Витягом про державну реєстрацію прав від 27.12.2012р., Технічним паспортом на квартиру.

02.02.2022р. ОСОБА_2 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 05.02.2022р.

Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частку житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , як син померлої на підставі ст.1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги. Інших спадкоємців немає.

Вказані обставини підтверджені матеріалами спадкової справи після смерті ОСОБА_2 (а.с.52-67).

За час свого життя ОСОБА_2 не склала заповіту. Тому, заявник мав прийняти спадщину за законом. Але у зв`язку з важким матеріальним становищем, а також враховуючи розпочату у лютому 2022р. військову збройну агресію російської федерації проти України, не мав змоги звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у строк встановлений ст. 1270 ЦК України. При цьому, певний період часу в 2022р. нотаріуси були відключені від електронних реєстрів.

В травні 2023р. ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кияниці Надії Володимирівни з питанням щодо оформлення спадщини.

Згідно повідомлення приватного нотаріуса від 01.06.2023р. №267/02-14 «Щодо оформлення спадщини» повідомлено про те, що з поданих документів не має можливості встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини у встановлений законом спосіб та строк: протягом шести місяців не було подано до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, а також у довідці, наданої органом реєстрації місця проживання, наявна інформація про те, що разом з померлою ОСОБА_2 на день смерті зареєстровані особи відсутні. Враховуючи положення ст.ст. 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України повідомлено, що для встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини заявник може звернутися до суду.

Незважаючи на ту обставину, що ОСОБА_1 певний період часу був зареєстрований за іншою адресою ніж його матір, з 90-х років від моменту вселення в квартиру і аж до самої смерті матері, заявник проживав постійно разом зі своєю матір`ю у квартирі АДРЕСА_2 ; проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та побут.

ОСОБА_1 постійно доглядав за своєю матір`ю, оскільки остання була старенькою, піклувався та надавав усіляку допомогу, між нами були тісні родинні відносини.

Про це свідчить той факт, що ОСОБА_1 має всі документи своєї сім`ї.

Після смерті матері заявник здійснив її поховання, що підтверджується договором №48811 від 06.02.2022р., актом №737 від 06.02.2022р., фіскальним чеком від 06.02.2022р.

Всі особисті речі ОСОБА_1 знаходяться у вищевказаній квартирі, за місцем його фактичного проживання.

За відомостями УПФУ в Заводському районі, де ОСОБА_1 перебуває на обліку, адресою його місця мешкання є АДРЕСА_1 , що підтверджується Повідомленням УПФУ.

На цей час позивач продовжує проживати у квартирі АДРЕСА_2 та користуватися предметами домашнього вжитку.

Зазначений факт щодо постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підтверджено показами свідка ОСОБА_3 , яка була допитана в судовому засіданні.

Встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем необхідно заявнику для реалізації права на оформлення спадкового майна.

Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зіст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

За змістом статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Статтею 3 цього Закону визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.

Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічного висновку дійшов ВС у своїх постановах від 04.07.2018 р. по справі № 404/2163/16-ц, від 10.01.2019р. по справі 484/747/17, від 26.04.2023р. по справі №204/1052/20.

Згідно з пп.4.10 п.4 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У зв`язку з цим, позивач вимушений звертатися до суду із вказаним позовом.

Згідно пунктів 18, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 17 червня 2020 року у справі № 523/243/17 (провадження N 61-43627св18), 07 квітня 2020 року у справі № 638/4/19 (провадження № 61-18132св19), 08 вересня 2021 року у справі N 641/6926/19 9провадження N 61-10351св21).

Таким чином, відповідачем за даним позовом визначена Запорізька міська рада, яка в разі відсутності спадкоємців може звернутись до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою та передачу її територіальній громаді міста Запоріжжя.

Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Оскільки позивач ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_2 , та з огляду на неможливість нотаріального оформлення спадщини, за ним слід визнати право власності на 1/2 частку житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на час відкриття спадщини разом із матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 27.06.2024р.

Суддя Р.В.Сінєльнік