П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року місто Київ

Справа № 521/1461/20

Провадження№22-ц/824/13621/2024

Резолютивна частина постанови оголошена 18 грудня 2024 року

Повний текст постанови складено 23 грудня 2024 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Желепи В.В.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство комерційний Банк «Приват Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , адвоката Пілюк Суліко на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області, постановлену у складі судді Чирки С.С. 05 березня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приват Банк» про визнання договору нікчемним.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2024 рокупозовну заяву ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про визнання правочину нікчемним, залишено без розгляду.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду, представником ОСОБА_1 , адвокатом Пілюк Сулікоподанов апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що він жодним чином не мав і не має наміру зловживати своїми процесуальними правами, а тому просив відкласти судові засідання у зв`язку із хворобою, докази чого долучені до матеріалів справи.

Також зазначає, що вказане судове засідання було підготовчим, справу до судового розгляду призначено не було а тому підстави для залишення позову без розгляду відсутні.

Відзив на апеляційну скаргу від АТ КБ «ПриватБанк» до суду не надходив.

В судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку представник АТ КБ «ПриватБанк» адвокат Гнатишак О.В. заперечував проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Пілюк Суліко не з`явилися.

Судова повістка, яка надсилалася ОСОБА_1 повернулася до апеляційного суду з відміткою "адресат відсутній", а відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Пілюк Суліко до апеляційного суду надійшла заява, в якій він повідомив, що він зайнятий в розгляді іншої справи.

Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що суду не надано письмових доказів, а саме копії договору про надання правничої допомоги, копії ордеру, які б свідчили про надання правничої особі, зазначеної в заяві.

Крім того, колегія суддів зазначає, що адвокат Пілюк Суліко, будучи зазделегідь повідомленим про день та час розгляду справи Київським апеляційним судом на 18.12.2024 року на 15 год.45 хв., не був позбавлений можливості звернутися з відповідним клопотанням про розгляд справи в режимі відеоконференцзв`язку у відповідності до вимог ст.212 ЦПК України, оскільки, як зазначає в своїй заяві адвокат Пілюк Суліко, він приймає участь в іншій справі, призначеній до розгляду на 18.12.2024 року на 12.00 год.

За таких обставин, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його представника адвоката Пілюк Суліко.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено, що у судове засідання представник позивача двічі поспіль не з`явився, а саме 19.02.2024 року та 05.03.2024 року та був повідомлений про розгляд справи двічі належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа з якого слідує, що документ в електронному вигляді «Судова повістка про виклик до суду в справі цивільній, адміністративній, про адміністративне правопорушення, інше» від 22.01.2024 року по справі №521/1461/20 було надіслано 22.01.2024 року о 15:24:44 одержувачу на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 та була отримана ним 22.01.2024. Вказана «судова повістка» від 22.01.2024 року, містила відомості про судове засідання яке відбувалося 19.02.2024 року. Крім того з іншої довідки про доставку електронного листа вбачається, що документ в електронному вигляді «Судова повістка про виклик до суду в справі цивільній, адміністративній, про адміністративне правопорушення, інше» від 19.02.2024 року по справі №521/1461/20 було надіслано 19.02.2024 року о 15:00:20 одержувачу на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 та була отримана ним 19.02.2024. Вказана «судова повістка» від 19.02.2024 року, містила відомості про судове засідання яке відбувається 05.03.2024 року.

Заява про розгляд справи за відсутності представника позивача в матеріалах справи відсутня.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2024 рокупозовну заяву ОСОБА_1 до АТ КБ«Приватбанк» про визнання правочину нікчемним, залишено без розгляду.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, вдруге не з`явився в судове засідання, призначене на 05 березня 2024 року, і від нього не надходило заяв про розгляд справи у відсутність сторони позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно0процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (частина третя статті 131 ЦПК України).

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, коли від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 листопада 2022 року у справі № 905/458/21 зазначено, що нормами процесуального права передбачено право учасника справи: а) брати участь в судових засіданнях (особисто або через представника); б) не брати участі в судових засіданнях, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, крім випадків, коли суд визнав явку учасника обов`язковою.

Аналіз зазначених норм процесуального права свідчить про те, що учасник справи не може відмовитися від свого права на участь в судових засіданнях за принципом мовчання, його волевиявлення щодо цього має бути формалізовано.

Правове значення для прийняття судом рішення про залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання, передбаченої цими нормами процесуального права, має одночасна наявність таких обставин: 1) належне повідомлення судом позивача про час і місце судового засідання; 2) неявка позивача в судове засідання або неповідомлення позивачем суду причин його неявки в судове засідання; 3) неподання позивачем суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

Правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача є негативним правовим наслідком для позивача у випадку зловживання ним своїми процесуальними правами, що презюмується.

Таким чином, положення частини п`ятої статті 223 та пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України дисциплінують позивача як ініціатора судового розгляду, стимулюють його належно користуватися своїми процесуальними правами, щоб не допустити затягування розгляду справи.

Суд зобов`язаний припиняти недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі.

Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема забезпечує захист інтересів відповідача, який змушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, у судові засідання, призначені на 19 лютого 2024 року та 05 березня 2024 року, позивач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений шляхом направлення судової повістки на електрону адресу.

Позивач подав клопотання про зупинення розгляду справи 14 лютого 2024 року в якому зазначено що позивачеві відомо про да та час судового засідання яке призначено на 19 лютого 2024 року.

Також позивач подав клопотання про відкладення судового засідання, що було призначено на 05 березня 2024 року, посилаючись на об`єктивну необхідність відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою позивача.

Обізнаність позивача про дату, час та місце розгляду справи підтверджується матеріалами справи та не спростовується учасниками справи.

Таким чином, позивачу було відомо про два останні судові засідання, однак до суду він не з`явився і заяви про розгляд справи у його відсутність не подавав.

У постановах Верховного Суду: від 11 січня 2023 року у справі № 500/3032/18 (провадження № 61-19742св21), від 12 січня 2023 року у справі № 205/3009/16 (провадження № 61-6033св22), від 14 лютого 2023 року у справі № 947/15909/21 (провадження № 61-10773св22) зазначено, що причини повторної неявки позивача в судове засідання правового значення не мають, а обов`язковими умовами для застосування передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи без його участі у судовому засіданні.

Враховуючи викладене доводи скаржника про те, що суд не взяв до уваги клопотання про відкладення є необґрунтованими, оскільки незалежно від причини повторної неявки позивача в судове засідання правового значення не мають, а обов`язковими умовами для застосування передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи без його участі у судовому засіданні.

Разом з тим, відповідно до п. 3 ст. 257 ЦПК України належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, вказана норма передбачає неявку у підготовче або судове засідання а тому доводи апелянта про те, що позов на стадії підготовчого засідання неможливо залишити без розгляду є необґрунтованим та спростовується п. 3 ст. 257 ЦПК України.

При цьому слід ураховувати, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення його без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина друга статті 257 ЦПК України).

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

При цьому суд враховує, що, як неодноразово вказував ЄСПЛ у своїх рішеннях, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог норм процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими закон пов`язує можливість скасування оскаржуваної ухвали, тому в задоволенні скарги слід відмовити на підставі ст. 375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Пілюк Суліко - залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна