Ухвала

7 травня 2024 року

м. Київ

справа № 296/12633/23

провадження № 61-5578ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду від 22 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист порушених цивільних прав та інтересів та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про захист порушених цивільних прав та інтересів та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 28 грудня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 19 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 28 грудня 2023 року - без змін.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями ОСОБА_1 12 березня 2024 року та 17 березня 2024 року подав до Верховного Суду касаційні скарги в яких, зокрема, просив скасувати ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 28 грудня 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 19 лютого 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 22 березня 2024 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 28 грудня 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 19 лютого 2024 року.

Не погоджуючись з ухвалою Верховного Суду від 22 березня 2024 року, ОСОБА_1 подав 13 квітня 2024 року та 15 квітня 2024 року до Верховного Суду касаційні скарги, в яких, зокрема, просить скасувати зазначене судове рішення; встановити юрисдикцію позовної заяви.

Зі змісту касаційних скарг встановлено, що ОСОБА_1 не погоджується з мотивами постановлення касаційним судом ухвали від 22 березня 2024 року.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини першої статті 10 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Відповідно до статті 25 ЦПК України Верховний Суд переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.

Право на касаційне оскарження передбачене статтею 389 ЦПК України.

Касаційний суд при розгляді касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження обмежені правилами глави 2 розділу V ЦПК України «Касаційне провадження».

ЦПК України не передбачено повноважень Верховного Суду щодо перегляду судових рішень Верховного Суду інакше, ніж в порядку частини першої

статті 423 ЦПК України згідно якої, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Винятком є оскарження постанови Верховного Суду з одночасним оскарженням судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій особою, яка ще не реалізувала своє право на касаційний перегляд зазначених судових рішень.

За таких обставин ухвала Верховного Суду від 22 березня 2024 року не може бути переглянута у такий спосіб.

Разом з тим, приписами ЦПК України не передбачено визначення юрисдикції у справі, в якій ухвалене судове рішення набрало законної сили.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки ухвала Верховного Суду від 22 березня 2024 року касаційному оскарженню не підлягає, у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду від 22 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист порушених цивільних прав та інтересів та відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська