Справа № 2-4899/2004
Провадження № 2-зз/201/69/24
УХВАЛА

28 червня 2024р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Покопцевої Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 14.09.2004р. по цивільній справі за позовом СП «Український мобільний зв`язок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з 30.08.2004р. перебувала цивільна справа за позовом СП «УМЗ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 14.09.2004р. були вжиті заходи забезпечення позову, які полягали в забороні вчиняти дії, які пов`язані з відчуженням в будь-який спосіб частини квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1

15.05.2024р. до суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Сороки Т.В. (діє на підставі ордеру від 15.05.2024р.) про скасування заходів забезпечення позову, з посиланням на те, що близько двадцяти років на майно відповідача накладений арешт, що негативно впливає на можливість відповідача розпорядитися своїм майном. Просила скасувати арешт з нерухомого майна та звільнити з-під обтяження об`єкт нерухомості частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_1 . Також, просила зобов`язати державних реєстраторів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внести зміни у відповідні Державні реєстри стосовно скасування арешту з нерухомого майна.

В наданій до суду 27.06.2024р. заяві представник відповідача адвокат Сорока Т.В вимоги заяви про скасування заходів забезпечення позову підтримала, просила задовольнити та розглянути справу за її відсутності.

Розгляд справи відбувався відповідно до ст.ст. 158, 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутністю сторін та без фіксування процесу технічними засобами.

Ознайомившись з матеріалами справи, заявою представника відповідача, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, поставляється ухвала.

Верховний Суд України у Постанові Пленуму № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначив, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 14.09.2004р. в межах розгляду цивільної справи за позовом СП «УМЗ» до ОСОБА_1 були вжиті заходи забезпечення позову та накладена заборона на вчинення дій, спрямованих на відчуження частини квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Рішенням суду (під головуванням судді Ткаченко Н.В.) від 01.02.2005р. позовні вимоги були задоволені та з ОСОБА_1 стягнуто на користь СП «УМЗ» загальна сума заборгованості разом із судовими витратами - 52 399грн. 77коп.

22.06.2005р. ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2005р. скасовано та справа направлена на новий розгляд.

При новому розгляді, рішенням суду (під головуванням судді Бондаренка Р.В.) від 11.07.2006р. позовні вимоги задоволені частково та стягнута заборгованість разом із судовими витратами - 48 764грн. 88коп.

Ухвалою суду від 31.01.2007р. відмовлено у скасуванні заходів забезпечення позову.

За інформацією, отриманою судом 28.06.2024р. з Автоматизованої системи виконавчого провадження, відкритих виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 де б стягувачем було СП «УМЗ» не знайдено.

Верховний Суд України у Постанові Пленуму № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначив, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Верховний Суд у постанові від 13.07.2022р. по справі № 61-3814св22 зауважив, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Також, Верховний Суд зазначив, що наявність протягом тривалого часу (майже 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Враховуючи, що виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь СП «УМЗ» заборгованості відсутнє та на майно відповідача близько 20 років накладено арешт, відсутні підстави для подальшого вжиття заходів забезпечення позову та суд вважає необхідним скасувати в повному обсязі заходи забезпечення позову, які були вжиті ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 14.09.2004р.

Що стосується вимог в частині звільнення майна з-під обтяження та зобов`язання державних реєстраторів вчинити певні дії, в цій частині вимоги не підлягають задоволенню, оскільки в межах ст. 158 ЦПК України суд лише вирішує питання про скасування вжитих заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», постановою Верховного Суду від 13.07.2022р. у справі № 2/0301/806/11, ст. ст. 158, 223, ч. 2 ст. 247, 260, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 14.09.2004р. по цивільній справі за позовом СП «Український мобільний зв`язок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Заходи забезпечення позову, які були вжиті ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 14.09.2004р., та які полягають в забороні вчиняти дії, які пов`язані з відчуженням в будь-який спосіб частини квартири АДРЕСА_1 (до перейменування м. Дніпропетровськ), яка належить ОСОБА_1 - скасувати в повному обсязі.

В задоволенні іншої частини заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 14.09.2004р. по цивільній справі за позовом СП «Український мобільний зв`язок» до ОСОБА_1 про стягнення суми відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Строк пред`явлення ухвали до виконання, як виконавчого листа, три роки.

Суддя: Ткаченко Н.В.