Житомирський апеляційний суд
Категорія 55 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №295/13592/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою через адвоката Соломонюка Святослава Анатолійовича,

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 04 квітня 2023 року, яке ухвалене під головуванням судді Чішман Л.М. в м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 через адвоката Соломонюка Святослава Анатолійовича звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просив стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти в сумі 261 000 грн.

Позов обґрунтовував тим, що 15 травня 2019 року між сторонами укладений зареєстрований шлюб. За час перебування у шлюбі подружжя спільними зусиллями збирали кошти на придбання житлового будинку. Так, у період із 26 квітня по 22 серпня 2022 року позивач зі свого карткового рахунку № НОМЕР_1 перерахував на картковий рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_2 грошові кошти у сумі 261 000 грн. Попри спільні домовленості придбати будинок в інтересах сім`ї цього здійснено не було. Натомість 01 серпня 2022 року спільні кошти подружжя були використані на придбання житлового будинку, право власності на який зареєстровано за матір`ю відповідача - ОСОБА_3 . Так, 01 серпня 2022 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0310, розташовану в с.Глибочиця Житомирського району, та житловий будинок загальною площею 69,70 кв.м. Позивач про те, що кошти витрачені не за призначенням дізнався згодом, а відповідач від нього цей факт приховала. У вересні 2022 року позивач подав до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Позивач попросив відповідача повернути кошти в сумі 261 000 грн, але відповідач коштів не повернула, хоча у приватній переписці визнала факт отримання коштів від позивача, а також той факт, що будинку в інтересах сім`ї не придбано, а кошти витрачені не за призначенням. Враховуючи, що відповідач використала надані ним кошти не за призначенням, то їх зберігання в неї є таким, що не має достатньої правової підстави в силу дії ст.1212 ЦК України.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 04 квітня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 через адвоката Соломонюка С.А. подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що суд не взяв до уваги та належним чином не дослідив ту обставину, що попри передання позивачем відповідачу грошових коштів з метою придбання житлового будинку, такий будинок придбаний не був. Водночас факт перерахування коштів доведений належними та допустимими доказами. Суд дійшов помилкового висновку про те, що передані позивачем кошти надавалися відповідачу, як засіб для існування останньої, а у діях ОСОБА_2 не вбачається ознак недобросовісності. У зазначених коштів було цільове призначення, вони мали бути використані на придбання житла подружжя. Однак відповідач витратила кошти у власних цілях, чим заподіяла позивачу значних матеріальних збитків. Зазначений перебіг подій спростовує добросовісність діянь відповідача. Враховуючи наведене, суд першої інстанції неправильно застосував норму права щодо спірних правовідносин, адже перераховані позивачем відповідачу кошти не є заробітною платою, пенсією, допомогою, стипендією, аліментами, грошовими сумами, наданими як засіб до існування, або відшкодуванням шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я. Також суд дійшов помилкового висновку про те, що переписка у мобільному застосунку «Viber» не містить доказів нецільового використання відповідачем спільних коштів подружжя.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. За змістом частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Клепіковський В.Г. апеляційну скаргу не визнав, просить у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. При цьому пояснив, що кошти сторони використовували та використали спільно на їх потреби, як сім`ї.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Соломонюк С.А. у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.162-163). Від представника позивача адвоката Соломонюка С.А. надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. При цьому зазначено, що адвокат Соломонюк С.А. не має можливості бути присутнім у судовому засіданні через зайнятість у іншому процесі. За положеннями частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 15 травня 2019 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис №691, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 24 лютого 2023 року №6 (а.с.56-57).

Із виписки за картковим рахунком ОСОБА_1 № НОМЕР_3 за період із 01 лютого по 31 серпня 2022 року прослідковується, що на картковий рахунок Укрсиббанку № НОМЕР_2 , що належить відповідачу ОСОБА_2 , перераховано 261 000 грн (а.с.8-9).

Відповідно до руху коштів по рахунку ОСОБА_2 за період із 01 лютого по 31 серпня 2022 року слідує, що ОСОБА_1 здійснив переказ коштів на картковий рахунок відповідача на суму 261 000 грн (а.с.37-51).

Із відомостей із державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку серія та номер 10844, виданого 01 серпня 2022 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О., 01 серпня 2022 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на житловий будинок та земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0310, що розташовані в с.Глибочиця Житомирського району Житомирської області (а.с.7).

Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження вбачається, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_5 (а.с.115-116).

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина перша статті 1212 ЦК України).

За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Передбачений ст.1212 ЦК України вид зобов`язань виникає за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав. Отже, предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі, та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом (стаття 1215 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що при визначенні того, чи підлягають поверненню безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, оскільки вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду в постановах від 04 серпня 2021 року в справі №185/446/18 та від 11 січня 2023 року в справі №548/741/21, від 17 квітня 2024 року в справі №127/12240/22.

Відповідно до частини четвертої ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі №390/34/17 зазначено, що: «добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».

Разом із тим, положеннями ст.60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми ст.60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року в справі №6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року в справі №372/504/17-ц.

Згідно з ст.61 ЦК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Долучена до позовної заяви копія листа не може бути достовірним доказом у справі, оскільки не містить ідентифікуючих даних про те, хто його автор, дату та підпису особи, яка його написала тощо (а.с.18).

Долучені до позову скріншоти переписки у мобільному застосунку «Viber» не містять доказів нецільового використання спільних коштів подружжя відповідачем та переписка беззаперечно не доводить заволодіння відповідачем коштами у сумі 261 000 грн (а.с.10-17).

Із долучених до позовної заяви скріншотів переписки у мобільному застосунку «Viber» убачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи в шлюбі з відповідачем, після отримання грошового забезпечення здійснював перерахування коштів на картковий рахунок дружини ОСОБА_2 . Виходячи з положень ст.61 ЦК України вказані кошти є спільною сумісною власністю, а саме спільними коштами подружжя. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами нецільове використання спільних коштів подружжя відповідачем.

ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що перераховані ним ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 261 000 грн були використані саме на придбання житлового будинку та земельної ділянки, право власності на які зареєстровано за матір`ю відповідача, ОСОБА_3 .

Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, оскільки ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами, що кошти в сумі 261 000 грн. є його особистими коштами, що кошти не були використані в інтересах сім`ї, що мало місце нецільове використання відповідачем спільних коштів подружжя, що кошти надавалися не як засіб для існування, ґрунтується на доказах, які надані учасниками справи на засадах змагальності цивільного судочинства, а відтак відповідає обставинам справи. ОСОБА_1 перераховував ОСОБА_2 кошти, знаючи, що між ним та відповідачем відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) з повернення коштів, позивач добровільно перераховував кошти, а тому поведінка позивача є суперечливою (тобто, потерпіла особа вільно і без помилки погодилася на настання невигідних для себе наслідків). При цьому позивач перераховував відповідачу кошти тривалий час та різними сумами.

Решта доводів апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції. При цьому, докази та обставини, на які посилається позивач у апеляційній скарзі, були предметом розгляду суду першої інстанції. При оцінці доказів та встановлені обставин норми матеріального і процесуального права не порушені.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та з огляду на викладене вище додаткового правового обґрунтування не потребують.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через адвоката Соломонюка Святослава Анатолійовича, залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 04 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: