Провадження № 2/641/533/2024 Справа № 641/5582/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Зелінської І.В.,

за участю секретаря Надьон Я.В.,

представника позивачів ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Павленко Емма Борисівна, державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Тетяна Михайлівна про визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду із вищевказаним позовом, у якому, просили визнати за малолітньою ОСОБА_3 право власності на 3/15 часток квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після її батька ОСОБА_7 . Визнати за ОСОБА_4 право власності на 3/15 частки вказаної квартири відповідно до договору міни №1-2954 від 18.02.1995 року та право власності на 1/15 частку квартири у порядку спакування після ОСОБА_8 . Визнати за відповідачем ОСОБА_5 право власності на 3/15 частки вказаної квартири відповідно до договору міни №1-2954 від 18.02.1995 року та право власності на 1/15 частку квартири у порядку спакування після ОСОБА_8 . Визнати право власності за відповідачем ОСОБА_6 на 3/15 частки вказаної квартири відповідно до договору міни №1-2954 від 18.02.1995 року та право власності на 1/15 частку квартири у порядку спакування після ОСОБА_8 .

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що 18.02.1995 року набуто право сумісної приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 (нині ОСОБА_10 ), ОСОБА_4 , ОСОБА_7 згідно договору міни, посвідченого державним нотаріусом Десятої ХДНК Гамаль І.М. 18.02.1995 року реєстровий №1-2954. У 2016 році померла ОСОБА_8 , спадкоємцями після смерті останньої є її діти ОСОБА_5 , ОСОБА_9 (нині ОСОБА_10 ), ОСОБА_4 . У 2022 році помер ОСОБА_7 , спадкоємцем після смерті останнього є його донька ОСОБА_3 . Позивачі звернулись до нотаріусів для оформлення спадкових прав, проте нотаріусами було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину квартири, оскільки у договорі міни не зазначені частки власників, а отже не можливо визначити частку квартири, що належала спадкодавцям.

У справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивачів підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Позивачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повіомлялись належним чином.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Згідно заяв просили справу розгялдати у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Представник третьої особи 4 ХМДНК у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу у його відсутність .

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

На підставі договору міни, посвідченого державним нотаріусом Десятої ХДНК Гамаль І.М. 18.02.1995 року реєстровий №1-2954 квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 (нині ОСОБА_10 ), ОСОБА_4 , ОСОБА_7 .

Співвласник квартири ОСОБА_8 - мати ОСОБА_5 , ОСОБА_9 (нині ОСОБА_10 ), ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Співвласник квартири ОСОБА_7 -батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою державного нотаріуса Четвертої ХМДНК Козелько Т.М. від 28.06.2023 року ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину квартири після смерті ОСОБА_8 у зв`язку з тим, що у договорі міни не зазначені частки власників, а отже не можливо визначити частку квартири, що належала спадкодавцю.

Постановою державного нотаріуса Четвертої ХМДНК Павленко Е.Б. від 03.08.2023 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину квартири після смерті ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що у договорі міни не зазначені частки власників, а отже не можливо визначити частку квартири, що належала спадкодавцю.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.

Згідно з послідовною та сталою правовою позицією Верховного Суду відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу захисту способам, визначеним законодавством та/або його неефективність для захисту порушеного права/інтересу позивача є самостійною та достатньою підставою для відмови в позові.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18, від 06.04.2021 зі справи № 910/10011/19, від 02.02.2021 зі справи № 925/642/19.

Заявлена позивачами вимога щодо визнання права власності на частину квартири не є ефективним способом захисту порушеного права позивачів.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (стаття 16 Цивільного кодексу України).

В даному випадку порушене право позивачів має бути відновлено шляхом пред`явлення позову про визначення рівними часток власників у спільному майні.

Отже, у зв`язку з обранням позивачами неефективного способу захисту порушеного права, який не відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та спричиненим цим діянням наслідкам, що є самостійною та достатньою підставою для відмови в позові, у задоволенні позову слід відмовити.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в частині позовних вимог, заявлених позивачем ОСОБА_2 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , щодо визнання за ОСОБА_3 права власності в порядку спадкування позивачем залучено неналежних відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки останні не прийняли спадщину після померлого ОСОБА_7 та не є спадкоємцями останнього.

Разом з цим, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, вимоги про визнання за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 права власності на частину квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору міни та в порядку спадкування задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 4, 10-13, 76-81, 247, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Павленко Емма Борисівна, державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Тетяна Михайлівна про визнання права власності на майно відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за вебадресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_2 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Третя особа: державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Павленко Емма Борисівна, , місце знаходження: вул. Біблика, 57, м. Харків.

Третя особа: державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Тетяна Михайлівна, , місце знаходження: вул. Біблика, 57, м. Харків.

Повний текст рішення виготовлено 01.07.2024 року.

Суддя: І. В. Зелінська