ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/2058/23 Номер провадження 22-ц/814/2014/24Головуючий у 1-й інстанції Ситник О.В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

Суддів: Абрамова П.С., Пікуля В.П.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 31 січня 2024 року ухваленого у складі головуючого судді Ситник О.В., повний текст судового рішення виготовлено 31.01.2024, у справі за позовом Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У грудні 2023 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу в розмірі 13221,08 грн. та 2684 грн. судових витрат.

Позов мотивовано тим, що АТ «Полтавагаз» є оператором газорозподільної системи на підставі відповідної ліцензії, а відповідач ОСОБА_1 є побутовим споживачем послуг з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 якому як суб`єкту ринку природного газу присвоєно персональний ЕІС-код № 56XM26С093180391 та відкритий особовий рахунок споживача послуг з розподілу природного газу № 9318039. Споживач ОСОБА_1 фактично споживає природний газ, сплачує за спожитий газ, а тому існують між сторонами договірні відносини, оформлені шляхом приєднання побутового споживача до Типового договору розподілу природного газу. Споживач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, а саме: не сплачує за надані послуги з розподілу природного газу. В зв`язку з цим за період з квітня 2021 року по листопад 2023 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість за послуги з розподілу природного газу в сумі 13221,08 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 31 січня 2024 року позовні вимоги Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», Юридична адреса: 36000, м. Полтава, вул.. Козака, 2А, р/р НОМЕР_2 в філії Полтавське облуправління АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за оплату послуг з розподілу природного газу у розмірі 13221,08 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач скористався наданими послугами, продовжуючи споживати природний газ, зобов`язання перед позивачем належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню у судовому порядку.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вказує, що позивач не надав доказів щодо укладення та підписання договору або подання відповідної заяви-приєднання, а також надсилання відповідної заяви на його адресу, оскільки ним будь-які договори та заяви не підписувалися.

Ухвалюючи рішення суд не вжив належних заходів щодо повного та неупередженого розгляду справи.

24.05.2024 року до Полтавського апеляційного суду від АТ «ОГС «Полтавагаз»надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останнє просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 31.01.2024 року без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на ціну позову та зазначені норми закону, дана справа має розглядатися у письмовому провадженні без повідомлення її учасників.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є побутовим споживачем послуг з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.02.2021, одним із видів діяльності АТ «Полтавагаз» є розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи (а.с. 5-6).

Будучи побутовим споживачем природного газу, абоненту ОСОБА_1 присвоєно персональний ЕІС-код № 56XM26C093180391 та відкритий особовий рахунок споживача послуг з розподілу природного газу № 9318039.

Відповідно до картки абонента ОСОБА_1 . особовий рахунок № НОМЕР_3 , ЕІС-код № НОМЕР_4 адреса: АДРЕСА_1 станом на листопад 2023 року заборгованість за послуги із розподілу природного газу становить 13221,08 грн. (а.с. 7).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач скористався наданими послугами, продовжуючи споживати природний газ, зобов`язання перед позивачем належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню у судовому порядку.

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно до частини 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу, визначає Закон України «Про ринок природного газу».

Відповідно до п. 23 ч.1ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач - це фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Пунктом 35 ч.1 ст. 1 цієї статті передбачено, що розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Частинами 1 та 2 статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг з розподілу природного газу та їх оплати, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», та Цивільним кодексом України.

За п.2 ч.1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі; виконавці комунальних послуг. Згідно п. 1 ч. 2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.

За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ч.ч. 1, 2ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За нормами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу - фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Відповідно до п. 7 гл. 3 розд. VI Кодексу газорозподільних систем фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Згідно з п. 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Відповідно до п. 5 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Таким чином, для приєднання до умов договору розподілу природного газу та фактичного укладення договору споживачу не обов`язково мати підписану заяву-приєднання, а достатньо здійснити одну із передбачених законодавством дій, а саме: сплатити за послуги Оператора ГРМ; мати документально підтверджене споживання природного газу.

07 жовтня 2019 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято постанову №2080, відповідно до якої затверджено ряд змін до Кодексу ГРС та Типового договору розподілу природного газу, зокрема до глави 6 розділу VI Кодексу ГРС, яким встановлено порядок розрахунків за договором розподілу природного газу.

Відповідно до пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Згідно з пунктом 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС, річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

З 01 січня 2021 року річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу. На період до кінця 2019 року Оператор ГРМ визначає річну замовлену потужність об`єкта споживача виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за період з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року.

Згідно умов пункту 6.1 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення (п.6.2 розділу VI даного Договору).

За нормами статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із надання позивачем послуг, які були отримані та не були належним чином оплачені відповідачем, у зв`язку з чим у позивача виникло право на стягнення заборгованості у судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що на підтвердження факту приєднання до умов договору позивачем не надано доказів, що підтверджують одну із передбачених законодавством дій - не спростовують законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, оскільки наявність особового рахунку та присвоєння відповідачу коду ЕІС вказують на те, що він є споживачем даних послуг.

Про приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) свідчить вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Висновки щодо застосування норм права у близьких за змістом правовідносинах, зокрема щодо приєднання до публічного договору (акцептування договору), містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 161/11800/19 (провадження № 14-119цс20).

Таким чином, встановивши, що оператором газорозподільної системи на території Полтавської області на підставі відповідної ліцензії є АТ «Полтавагаз», а ОСОБА_1 є споживачем послуг природного газу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про існування між сторонами договірних правовідносин, оформлених шляхом приєднання побутового споживача до Типового договору розподілу природного газу.

Щодо розрахунку заборгованості за надані послуги розподілу природного газу колегія суддів зазначає, що постановою НКРЕКП №3037 від 24.12.2019 року (з змінами та доповненнями) встановлено тариф на розподіл природного газу для АТ "Полтавагаз" з 01.01.2020 року по 01.07.2020 року в розмірі 1,14 грн за 1 куб.м. на місяць (з урахуванням ПДВ), з 01.07.2020 року - 1,308 грн. за 1 куб.м. на місяць (з урахуванням ПДВ).

Постановою НКРЕКП від 16.12.2020 року №2460 встановлено тариф на розподіл (доставку) природного газу для АТ "Полтавагаз" з 01.01.2021 року- 2,316 грн. за 1 куб.м. на місяць (з урахуванням ПДВ).

Постановою НКРЕКП від 30.01.2021 №129 встановлено тариф на розподіл (доставку) природного газу для АТ "Полтавагаз" з 01.02.2021 року - 2,136 грн. за 1 куб.м, на місяць (з урахуванням ПДВ).

Таким чином, за газовий рік з 01.10.2019 р. по 30.09.2020 р. споживачем було спожито 1703 м.куб. природного газу, 1/12 від 1703 м. куб становить 141,92 м.куб., 141,92 м.куб. х 2,136 грн=303,13 грн ( квітень- грудень 2021 р.).

За газовий рік з 01.10.2020 р. по 30.09.2021 р. споживачем було спожито 2100 м.куб. природного газу, 1/12 від 2100 м.куб становить 175 м.куб., 175м.куб х 2,112 грн. = 369,60 грн.(січень-грудень 2022 р.).

За газовий рік з 01.10.2021 р. по 30.09.2022 р. споживачем було спожито 3129 м.куб. природного газу, 1/12 від 3129 м.куб становить 260,75 м.куб., 260,75 м.куб. х 2,112 грн. =550,70 грн.(січень-листопад 2023 р.), які споживачу було необхідно сплатити до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу.

На момент звернення до суду сума заборгованості споживача ОСОБА_1 становила 13221,08 грн.

Пунктом 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, визначено що розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача та оплачуються споживачем протягом календарного року. Для кожного споживача річна замовлена потужність визначається окремо, залежно від показників лічильника за попередній газовий рік.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного Кубічного метра замовленої потужності.

Відповідно до пункту 2.1 Типового договору, Оператор ГРМ зобов`язується надати послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, що визначені Типовим договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ.

Згідно ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства

Вимоги ст.629 ЦК України визначають, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищевикладене вбачається, що АТ «ОГС «Полтавагаз» виконує належним чином умови договору розподілу природного газу, а ОСОБА_1 ухиляється від сплати наданих послуг з розподілу природного газу. Обставини викладені у апеляційній скарзі не відповідають обставинам справи.

Таким чином, встановивши, що оператором газорозподільної системи на території Полтавської області на підставі відповідної ліцензії є АТ «Полтавагаз», а ОСОБА_1 є споживачем послуг природного газу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення суми заборгованості.

Вирішуючи спір між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 31 січня 2024 рокуколегія суддів не вбачає.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Щодо судових витрат

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в судах, компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст.375, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 31 січня 2024 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 25 червня 2024 року.

Головуючий суддя О.О. Панченко

Судді П.С. Абрамов

В.П. Пікуль