Справа № 161/4367/24
Провадження № 2/161/2043/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 травня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі :

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

05.03.2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що з 14.08.2020 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . За час подружніх відносин у них народилося двоє спільних дітей доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , На даний час подружні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Вважає, що примирення між нею та чоловіком не можливе. Разом з тим, наразі із ОСОБА_2 не досягнуто згоди з приводу участі останнього в утриманні дітей. Відповідач є здоровим та працездатним, має на утриманні ще одну дитину від іншого шлюбу. Враховуючи викладене, просить суд: розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , який було зареєстровано 14.08.2020 року Виконавчим комітетом Піддубцівської сільської ради Луцького р-ну Волинської обл. за актовим записом № 5; стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання спільних дітей доньок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно та до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по справі.

До початку судового засідання від представника позивачки до канцелярії суду надійшла заява з проханням розгляд справи здійснювати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та щодо постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 30)

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, будь-які заяви чи клопотання, а також відзив на позовну заяву від нього не надходили.

Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 перебувають у шлюбі з 14.08.2020 року, який було зареєстровано Виконавчим комітетом Піддубцівської сільської ради Луцького р-ну Волинської обл. за актовим записом № 5. Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , яке міститься в матеріалах справи (а.с. 5).

За час подружніх відносин у них народилося двоє спільних дітей доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 6) та серії НОМЕР_3 (а.с. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння та втрати почуття поваги один до одного, різні погляди на шлюб та сімейне життя. На даний час, сторони спільне господарство та побут не ведуть, у кожного з них власні інтереси.

За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а також їх спільним із відповідачем малолітнім дітям, а тому шлюб підлягає розірванню.

Як слідує зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, між сторонами також не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні спільних дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з чим у них існує спір з даного приводу.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до положень Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, розмір його середньомісячного заробітку суду не відомий.

У своєму позові ОСОБА_1 зазначає, що на утриманні ОСОБА_2 також перебуває неповнолітня дитина від іншого шлюбу, проте дана обставина не підтверджена жодними доказами.

Неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здорові, на обліку в лікарів не перебувають, самостійних доходів не мають.

Доказів іншого суду надано не було.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на її утримання.

Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2023 рік» також визначено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років 2272 гривні.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає, що позивач довела обґрунтованість своїх вимог щодо стягнення аліментів, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання доньок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

З даною позовною заявою позивач ОСОБА_1 звернулася 05.03.2024 року (а.с. 2), отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць.

Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягають до задоволення у повному обсязі.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З наведеного слідує, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 1211,20 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу (а.с. 1).

Крім того, ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому з ОСОБА_2 слід також стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 180-183, 191 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 77-81, 141, 259, 263-265, 274-280, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 , зареєстрований 14.08.2020 року Виконавчим комітетом Піддубцівської сільської ради Луцького району Волинської області за актовим записом № 5 розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.03.2024 року та до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у межах суми платежу за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Стягнути ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складений 10 травня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська