Провадження № 2/359/993/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

08 грудня 2023 року представник позивача ОСОБА_2 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської областіз позовом, яким просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 25765-09/2022 у розмірі 58 500,00 грн., а також понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27 вересня 2022 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм»» (далі ТОВ «ФК «Інвеструм»») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №25765-09/2022, який підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, про що свідчить п. 7 кредитного договору.

29 червня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм»» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №29062023, у відповідності до вимог якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно реєстру боржників до договору факторингу № 29062023 від 29 червня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 58500,00 грн., з яких : 15000,00 грн. сума заборгованості по основному боргу; 43500,00 грн. сума заборгованості по відсоткам.

Відтак, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 25765-09/2022 у розмірі 58500,00 грн., з яких : 15000,00 грн. сума заборгованості по основному боргу; 43500,00 грн. сума заборгованості по відсоткам.

У зв`язку з цим та через неналежне виконанням відповідачем кредитних зобов`язань в позасудовому порядку, ТОВ «ФК «ЄАПБ» змушене звернутися до суду із вказаним позовом з метою захисту власних майнових прав.

Ухвалою суду від 10 січня 2024 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом та повідомленням. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

08 квітня 2024 року від представника відповідача адвоката Усенко А.В. надійшов відзив на позовну заяву, яким просив відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Вважає, що позивачем не надано доказів перерахування в сумі 15000,00 грн. за кредитним договором №25765-09/2022 від 27 вересня 2022 року. Також, позивачем не доведено суду наявності правонаступництва, з огляду на недоведеність перерахування суми фінансу-вання на рахунок клієнта за відступлені права вимоги, що позбавляється реальна можливість зробити висновок щодо переходу прав вимог до позивача та у зв`язку із неналежним повідомленням про відступлення прав вимоги боржнику. Відповідно ч. 2 ст. 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно договору №25765-09/2022 від 27 вересня 2022 року строк визначено в рамках 25 днів, а тому у відповідача виникало зобов`язання повернути суму позики протягом 25 днів. Відповідач підтверджує, що дійсно 27 вересня 2022 року на веб-сайті компанії заповнював форму для отримання кредитних коштів, і допускає, що результатом обробки інформації інформаційно-комунікаційної системи міг бути автоматично згенерований кредитний договір з номером 25765-09/2022. Однак, відповідач не обирав вказані умови кредитного договору, не погоджував їх і не визнає їх.

11 квітня 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник позивача вказав що в матеріалах справи наявні всі необхідні документи, які підтверджують обставини укладення кредитного договору, перерахування коштів відповідачу у вказаному розмірі та нарахування відсотків за користування коштами, та документи які підтверджують витрати позивача на правничу допомогу. В свою чергу, відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких даних. Разом з тим, представник позивача надав суду лист від 10 квітня 2024 року від ТОВ «Універсальні платіжні рішення», як доказ переказу коштів відповідачу; розрахунок заборгованості по Договору про надання фінансового кредиту № 25765- 09/2022 від 27 вересня 2022 року. Крім того зауважив, що кредитний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, а тому дата 28 листопада 2021 року - є лише датою повернення кредиту, а не датою закінчення строку дії кредитного договору. Нарахування заборгованості здійснювалось у відповідності до умов договору та додатків до нього, саме через неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань і було нараховано суму заборгованості, яку позивач просить стягнути. Повідомлення боржників про відступлення права вимоги здійснювалось первісним кредитором. У законодавстві не передбачено обов`язку правонаступника кредитора мати підтвердження направлення боржнику повідомлення про відступлення права вимоги. Також ТОВ «ФК «ЄАПБ» не вбачає підстав для відшкодування витрат відповідача на правову допомогу адвоката стороною позивача та просить суд відмовити відповідачу у стягненні з товариства витрат на правову допомогу з підстав викладених у відзиві.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Натомість представник позивача направив до суду заяву, якою просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Судом встановлено, що 27 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 25765-09/2022 (а.с. 4-7). Наведена обставина визнається і не заперечується відповідачем, а тому в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Відповідно п. 1.1 договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 15 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно п. 1.2 договору, кредит надається строком на 25 днів, тобто до 21 жовтня 2022 року. Дата надання кредиту: 27 вересня 2022 року.

За змістом п. 1.8 договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах товариства - https://www.zecredit.com.ua.

29 червня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 29062023, відповідно умов якого, ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 12-14).

Згідно Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 29062023 від 29 червня 2023 року ТОВ «ФК «Інвеструм» передало, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 25765-09/2022 у розмірі 58500,00 грн., з яких: 15 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 43500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Всупереч умов кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки первісного кредитора. Доказів протилежного суду сторонами не надано.

Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки наведено Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі за № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі за № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих подібних правовідносин.

Виходячи з вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених обставин справи вбачається, що відповідачем 27 вересня 2022 року було укладено в електронній формі договір про надання фінансового кредиту № 25765-09/2022 з ТОВ «ФК «Інвеструм» на суму кредиту 15 000 грн.

У розділі 7 Договору про надання фінансового кредиту № 25765-09/2022 від 27 вересня 2022 року (а.с. 4) вказано, зокрема: клієнт - ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , паспорт: НОМЕР_2 , Бориспільським ГРОГУМВС, ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , електронний підпис W2803.

Вказані анкетні дані щодо відповідача - позичальника відповідають дійсності та не заперечуються самим відповідачем та її представником.

Таким чином, вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву вказує, що відповідач дійсно 27 вересня 2022 року на веб-сайті компанії заповнювала форму для отримання кредитних коштів, та припускає, що результатом обробки інформації інформаційно-комунікаційної системи міг бути автоматично згенерований кредитний договір № 25765-09/2022.

Також, враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме відповідачка має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і вона мала можливість представити суду виписку зі свого рахунку на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору у відповідну дату (проміжок часу), оскільки відповідно принципу змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України).

Посилання представника відповідачки у відзиві на те, що позивачем не надано доказів перерахування грошових коштів в сумі 15000,00 грн. за кредитним договором №25765-09/2022 від 27 вересня 2022 року є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Так, факт перерахування грошових коштів на рахунок відповідачки за кредитним договором №25765-09/2022, укладеним 27 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 підтверджується повідомленням від ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 10 квітня 2024 року.

За вказаних обставин, суд виснує, що матеріали справи у своїй сукупності свідчать про те, що відповідачка отримала кредитні кошти за договором № 25765-09/2022 від 27 вересня 2022 року від ТОВ «ФК «Інвеструм» в розмірі 15 000 , 00 грн., проте не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитними договором, отримані в кредит кошти не повернула.

Зважаючи на це, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення відсотків за договором, слід враховувати, що за змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі за № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі за №310/11534/13-ц, у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі за №300/438/18.

За умовами договору про надання фінансового кредиту № 25765/09/2022 від 27 вересня 2022 року укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 передбачено надання кредиту в розмірі 15 000,00 грн. строком на 25 днів, тобто до 21 жовтня 2022 року (а. с. 4). Отже, ТОВ «ФК «Інвеструм» мало право на стягнення процентів за користування кредитними коштами за 25 днів по 21 жовтня 2022 року включно, що, виходячи із установлених у договорі процентних ставок (2,5% на добу), становить 9375, 00 (15000*2,5/100*25) грн. Суд враховує те, що пунктом 1.3. Договору передбачена процентна ставка у розмірі 0,5 % на добу, проте зазначає, що вказана ставка застосовується за умови своєчасного та повного повернення кредиту протягом 25 днів з моменту його надання (п. 1.6 Договору). Натомість, як встановлено вище, відповідачка своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала та не повернула у встановлений строк кредит разом із нарахованими відсотками, а тому втратила право на пільгову процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 0,5%.

Нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеними строками, тобто після 21 жовтня 2022 року, суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду.

За неповернення вказаних сум після закінчення строку, на який були надані кредитні кошти, може наставити відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, проте регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу, не можуть застосовуватись одночасно, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 лютого 2020 року у справі за №912/1120/16.

Враховуючи викладене, суд приходить переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають стягненню заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 25765-09/2022 від 27 вересня 2022 року у розмірі 24375,00 грн., з яких: 15 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 9375,00 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитними коштами.

В задоволенні іншої частини вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належить відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно вимог ч. 1 та п. 3 ч. 2 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даним позовом ТОВ ФК «ЄАПБ» сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн. Наведене підтверджується платіжною інструкцією кредитного переказу коштів за № 49805 від 14 листопада 2023 року.

Разом з тим, позовні вимоги задоволено частково, а саме на 42 % (24375,00/ (58500,00/100)), у зв`язку з чим з відповідача на користь ТОВ ФК «ЄАПБ» слід стягнути судові витрати у розмірі 1127 грн. 28 коп. ((2684/ 100) х 42 %).

Враховуючи наведене та керуючись ст. 509, 525, 526, 530, 1054-1055 ЦК України, ст. 10 - 13, 76-81, 89, 133, 141, 223, 258 - 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 25765-09/2022 від 27 вересня 2022 року в розмірі 24375 (двадцять чотири тисячі триста сімдесят п`ять) гривень 00 (нуль) копійок, з яких : 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок сума заборгованості за основною сумою боргу, 9375 (дев`ять тисяч триста сімдесят п`ять) гривень 00 (нуль) копійок - сума заборгованості за річним відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені судові витрати у розмірі 1127 (одна тисяча сто двадцять сім) гривень 28 (двадцять вісім) копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - відмовити.

Інформація про позивача : Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , юридична адреса: 01034, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, реквізити IBAN № НОМЕР_3 в АТ «ТАСкомбанк».

Інформація про відповідача : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий 03 серпня 2000 року Бориспільським ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП НОМЕР_1 , за реєстрована за адресою : АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 2 7 червня 2024 року.

Суддя Яковлєва Л.В.