Справа № 216/5143/23
Провадження № 2/216/634/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Онопченка Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Авшаряна С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді, -

В С Т А Н О В И В:

19 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про відвід судді Онопченка Ю.В. від участі у справі № 216/5143/23 за позовом ОСОБА_1 до російської федерації про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Заява про відвід мотивована тим, що справа № 216/5143/23 була призначена до розгляду через 47 днів від дня відкриття провадження у справі. Судове засідання призначене до розгляду на 20.09.2023 не відбулося, оскільки суддя Онопченко Ю.В. не забажав зайти до зали судових засідань, та запросити її представника ОСОБА_2 , секретар судового засідання повідомив останнього, що той немає повноважень для участі у справі, а позивач до суду не з`явилася. Матеріали справи містять довідку від 20.09.2023 про те, що судове засідання відбулось без технічної фіксації у зв`язку з неявкою сторін, тоді як матеріали справи мали містити протокол судового засідання. Наступне підготовче судове засідання було призначено на 30.11.2023, після чого на 25.01.2024, розгляд справи затягується на 5 місяців 22 дні, замість двох місяців встановлених ст. 189 ЦПК України. Вважає, що за викладених обставин суддя Онопченко Ю.В. підлягає відводу.

Вивчивши заяву позивача про відвід судді та дослідивши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

У провадженні судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Онопченка Ю.В. перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до російської федерації про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою суду від 20 вересня 2023 року було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі представника позивача ОСОБА_2 . Судове засідання було проведено за відсутності сторін, що зафіксовано довідкою від 20.09.2023.

Підготовче судове засідання 30 листопада 2023 року було відкладено до 25.01.2024 за клопотанням представника позивача Висоцького О.О.

За змістом поданої заяви підставою для відводу судді заявниця зазначає небезсторонність судді, яка полягає в неналежному, на її думку, вчиненні головуючим процесуальних дій у ході розгляду справи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 3 ст. 39 ЦПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

У справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

В п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді (рішення ЄСПЛ від 23.06.1981 у справі «Ле Комт (Le Compte), Ван Левен (Van Leuven) и Де Мейер (De Meyere) проти Бельгії»), як наслідок таку презумпцію спростувати досить складно, адже критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості.

Об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При цьому, ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року вказує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

Водночас ч. 4 ст. 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід судді, приходжу до висновку, що наведені заявницею аргументи фактично свідчать про незгоду сторони з процесуальними рішеннями судді стосовно процедурних питань, пов`язаних з рухом справи, що в розумінні вказаних імперативних приписів ч. 4 ст. 36 ЦПК України не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу.

При цьому будь-яких інших обставин як підставу для відводу судді подана позивачем заява не містить.

Згідно з положеннями абзацу ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Ураховуючи наведені положення закону й зважаючи на те, щозаява про відвід судді надійшла до суду 19 січня 2024 року поза межами судового засідання більше ніж за три робочі дні до наступного засідання, яке призначено на 25 січня 2024 року, тому заява слід передати на розгляд іншому судді, який визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до російської федерації про стягнення матеріальної та моральної шкоди, разом з заявою про відвід відповідно до ст. 40 ЦПК України передати до канцелярії Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, для вирішення питання про відвід іншим суддею, який не входить до цього складу суду, визначеним у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписаннясуддею.

Суддя Ю.В.Онопченко