Провадження № 2/359/1191/2024
Справа № 359/239/24
УХВАЛА

28 червня 2024 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Муранова-Лесів І.В., вивчивши заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі №359/239/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Дідок Сергія Івановича, про усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

25.06.2024 через систему «Електронний суд» позивачем подано заяву про відвід головуючому судді, яки вмотивовано тим, що, вирішуючи питання про виклик 11 свідків, які були заявлені стороною позивача, суд на власний розсуд визначив лише 1 свідка та дав правову оцінку показам, які б решта свідків надала під присягою. Суд наперед визначив пояснення свідків та зробив свої висновки по обставинах, викладених у позовній заяві, оцінив докази, чим фактично вирішив спір по суті на стадії підготовчого засідання не розпочавши розгляд справи по суті, як того вимагає чинний процесуальний закон, чим фактично позбавила сторону позивача доказувати доводи позовної заяви у спосіб, визначений законом, що є порушенням принципу загальності сторін та вказує на суддівське свавілля.

Заявник ОСОБА_1 вважає, що у справі, яка розглядається, предметом доказування є доведення факту відсутності спільного проживання спадкодавця та спадкоємця, якого просять усунути від права спадкування, відсутність у такого спадкоємця фінансової можливості на утримання спадкодавця, умисне ненадання допомоги спадкодавцю.

Дії суду вважає недопустимими та такими, що свідчать про неможливість подальшої участі судді Муранової-Лесів І. В. при розгляді справи, оскільки її дії в підготовчому засіданні прямо демонструють небездоганну поведінку судді, вказують на сумніви в її неупередженості та об`єктивності при розгляді даної справи..

Ознайомившись з поданою заявою, суддя дійшла наступних висновків.

Згідно з вимогами ч.2 ст.40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

За змістом ч.3 цієї статті, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення заявленого відводу, слід врахувати наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з вимогами ч.4 цієї статті незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до вимог ч.3 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Встановлено, що протокольною ухвалою від 07.06.2024 заяву позивача ОСОБА_1 про допит свідків задоволено в частині допиту свідка ОСОБА_3 , а саме щодо відомих йому обставин перебігу хвороби померлого спадкодавця та його перебування у лікарні у грудні 2017 року.

В частині допиту свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 заяву залишено без розгляду з підстав, визначених п.1 ч.2, ч.3 ст.44 ЦПК України, оскільки визнана зловживанням процесуальним правом, а саме: подана заява про допит свідків, які вже були допитані в іншій цивільній справі, з питань (обставин), які були встановлені в іншій цивільній справі (справа №359/7985/18) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності, рішення у якій набрало законної сили та в силу вимог ч.4 ст.82 ЦПК України є обов`язковими для суду.

Після цього представником позивача адвокатом Литвиновим Р.О. було заявлено про відвід судді з підстав упередженого ставлення до сторони позивача, а також надання оцінки доказам до виходу до нарадчої кімнати.

Ухвалою суду від 07.06.2024 у задоволенні заяви про відвід було відмовлено.

Одночасно звернуто увагу, що в силу вимог п.5 ч.2 ст,197 ЦПК України може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи.

А також на вимоги ч.ч. 1-4 ст.77 ЦПК України, якою визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а також, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Саме сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. При цьому суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Проаналізувавши зміст заяви, фактичні обставини справи та вимоги чинного законодавства, слід констатувати наступне.

Повторно заявлений відвід з підстав незадоволення клопотання про виклик свідків, свідчить про зловживання позивачем правом на відвід.

Обґрунтовуючи відвід, позивач вказує про обставини, які стали їй відомі 07.06.2024 у підготовчому засіданні, яке проводилося за її участі. Ця обставина свідчить про те, що заява від 25.06.2024 подана з порушенням строку, визначеного ч.3 ст.39 ЦПК України.

Зміст заяви про відвід фактично зводиться до незгоди позивача з процесуальним рішенням суду. Про це, зокрема, свідчить повторно подана до суду заява про виклик свідків від 11.06.2024 (надійшла до суду - 13.06.2024).

Отже, кожна із зазначених обставин може бути самостійною підставою для відмови у задоволенні заяви про відвід (залишення заяви про відвід без розгляду).

Щодо тверджень заявника про начебто вирішений судом спір на стадії підготовчого провадження, такі твердження є очевидно безпідставними.

Залишаючи без розгляду заяву про виклик 10 з 11 свідків, на підтвердження факту відсутності спільного проживання відповідачки з батьком та відсутності в неї фінансової спроможності для надання матеріальної допомоги, щодо яких в першій своїй заяві позивач зазначала, що ці свідки можуть підтвердити факт її спільного проживання з померлим спадкодавцем, суд визнав зловживанням правом щодо повторного допиту свідків з питань, які стосуються іншого предмету спору - встановлення факту спільного проживання однією сім`єю позивачки з померлим спадкодавцем ОСОБА_14 , в той час, як існує рішення суду яке набрало законної сили, про відмову позивачу у задоволенні позову.

А саме: як в рішенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.03.2023 так і в постанові Київської області від 20.12.2023 у зазначені справі №359/7985/18 містяться висновки з порушених позивачем питань щодо спільного проживання відповідачки ОСОБА_2 з батьком та її участі у похованні та витратах на його лікування.

В силу вимог ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Наявність судових рішень які набрали законної сили, покладає визначені законом обов`язки, як на учасників справи, у якій такі рішення були ухвалені, так і на суд, який розглядає іншу справу з тими самими учасниками справи, та звертає увагу, що порядок перегляду висновків суду у судовому рішенні, яке набрало законної сили, можливий лише у визначений цивільним процесуальним законодавством спосіб: у спосіб касаційного оскарження, перегляду рішення за нововиявленими чи виключними обставинами.

Дії суду заявник вважає недопустимими та такими, що вказують на сумніви в неупередженості та об`єктивності судді при розгляді даної справи.

Разом із з цим, з метою дотримання принципу змагальності та добросовісного користування процесуальними права та виконання процесуальних обов`язків учасниками справи суд відкладав розгляд заяви про виклик свідків і надавав можливість позивачу відповідно до вимог ч.2 ст.91 ЦПК України викласти обставини, які можуть підтвердити свідки.

У зв`язку з цим суд наголошував, що в силу вимог ст.1224 ЦК України, якою позивач обґрунтовує свій позов, доказуванню підлягає: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Проте, на жодну з цих обставин, які в силу вимог ст.76 ЦПК України, віднесені до предмету доказування, позивачем у поданій заяві про виклик свідків вказано не було.

Отже, залишаючи без розгляду заяву про виклик свідків суд виконував обов`язки, покладені на нього ч.5 ст.12 ЦПК України, згідно з якою, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Будь-яких інших фактичних обставин, які б давали заявнику підстави для об`єктивних сумнівів у безсторонності судді, в заяві не зазначено.

У зв`язку з цим заяву про відвід слід визнати необґрунтованою та з урахуванням вимог ст.40 ЦПК України передати для визначення судді для вирішення питання про відвід.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.36,39,40 ЦПК України суд -

У Х В А Л И В :

Визнати заявлений позивачем ОСОБА_1 відвід судді Мурановій-Лесів Ілоні Віталіївні у цивільній справі №359/238/24 - необґрунтованим.

Справу передати до канцелярії Бориспільського міськрайонного суду для визначення судді для вирішення питання про відвід судді в порядку, визначеному ст.33 ЦПК України.

Ухвала судді самостійному апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: І.В.Муранова-Лесів