Провадження № 2/357/4428/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Білоцерківської міської ради про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить суд визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з її батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

І. Позиція сторін у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних стосунках, та є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До 2024 року сторони проживали однією сім`єю, в помешканні батьків позивача, а в квітні 2024 року відповідач залишила сім`ю і переїхала до помешкання своєї матері. Малолітня дочка залишилася проживати з батьком, дідом та бабою. Наразі відповідач без будь-якого попередження почала забирати дочку на невизначений термін до свого місця проживання та відмовляється добровільно її повертати позивачу. Між сторонами не було досягнуто домовленості щодо визначення місця проживання дочки, з даного приводу виникають суперечки, що негативно впливає на психічний стан дитини. Від укладення нотаріально посвідченого договору щодо визначення місця проживання та утримання дитини відповідач відмовляється.

Позивач зазначає, що матір дитини веде аморальний спосіб життя, має на утриманні сина від першого шлюбу, проживає із співмешканцем, який вкрай негативно ставиться до їх доньки та здійснює психологічний вплив, відповідач не працює, не має доходу та є залежною від свого співмешканця та інших членів сім`ї. Сама донька ОСОБА_4 категорично відмовляється проживати разом зі своєю мамою. ОСОБА_1 зазначає, що ним створені найкращі умови для дитини, разом вони проживають в трикімнатній квартирі, він як батько забезпечує доньці належні умови для виховання та навчання, не чинить перешкод спілкуванню дочки з матір`ю, а відтак просить визначити місце проживання дочки разом з батьком.

Відповідач подала відзив по справі, зазначивши, що вимоги позивача щодо визначення місця проживання їхньої доньки ОСОБА_3 разом з батьком є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідач дозволяє доньці періодично відвідувати батька проживати з ним по декілька днів, зокрема по вихідних днях, що забезпечує можливість позивачу брати активну участь у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_4 . Позивач забезпечує доньку матеріально і такий стан речей влаштовує її, проте пропозиція позивача щодо постійного місця проживання доньки разом з ним за місцем його проживання для відповідача не прийнятна, оскільки дитина має неприязні стосунки з батьками та родичами позивача.

Окрім цього, відповідач вказала, що ОСОБА_1 не поставив її до відома, про звернення до органу опіки та піклування БМР та, про факт звернення до служби у справах дітей БМР з приводу доцільності проживання доньки разом з ним, що позбавило відповідача можливості аргументувати свою категоричну позицію з даного приводу. Також повідомляє, що наразі вона проживає без співмешканця, присвячує весь свій вільний час вихованню своїх дітей. Відповідач заперечує твердження позивача щодо відсутності заробітку. Окрім цього відповідач вказала, що не зловживає спиртними напоями, має багато друзів, які можуть охарактеризувати її з позитивної сторони. ЇЇ умови проживання є не такими комфортними для доньки, як у позивача, але вони є достатніми для нормального проживання та розвитку дитини. ОСОБА_2 не заперечує той факт, що донька прагне проживати біля батька, проте таке прагнення викликано виключно фінансовою складовою.

Процесуальні дії та рішення у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду судді Ярмолі О.Я. (а.с. 24,25).

Ухвалою судді від 14.08.2024 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.30,31).

10.09.2024 року відповідач ОСОБА_2 подала суду відзив по справі (а.с.35-36).

19.10.2022 року ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, було оголошено перерву в підготовчому провадженні 21.10.2024р. та ухвалою суду від 19.09.2024 року було витребувано у Служби в справах дітей БМР висновок щодо вирішення спору про визначення місця проживання дитини (а.с.55-56).

21.10.2024 року ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.62, 63).

10.12.2024 року Службою у справах дітей було направлено рішення органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради щодо вирішення спору про визначення місця проживання дітей (а.с.65-66).

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача адвокат Лютий О.В. в судовому засіданні 18.12.2024р. позов визнав, та зважаючи на висновок органу опіки та піклування, просив не брати до уваги аргументи викладені у відзиві.

Представник 3-ї особи - Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, обізнаний щодо розгляду даної справи, в судове засідання на розгляд справи по суті не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши позицію учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що сторони по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Встановлено, що малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з батьком - ОСОБА_1 , дідом та бабою за адресою: АДРЕСА_1 . Наведене підтврджено поясненнями сторін та зібраними матеріалами справи.

Встановлено, що за Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 26.11.2024 року № 959 «Про надання до суду висновку щодо вирішення судового спору про визначення місця проживання дитини» затверджено Висновок про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з її батьком ОСОБА_1 (а.с. 65-66).

Із вказаного висновку вбачається, що мати ОСОБА_2 проживає разом із своєю матір`ю, сином від попереднього шлюбу та племінницею за адресою: АДРЕСА_2 . Під час обстеження умов проживання сім`ї відповідача, службою у справах дітей БМР було встановлено, що в помешканні створені задовільні умови для проживання та виховання малолітньої дитини.

Білоцерківським міським центром соціальних служб, в період з 27.09.2024 року по 03.10.2024 року, було проведено оцінку потреб сім`ї матері та батька дитини. За результатами оцінювання встановлено, що в обох сім`ях складні життєві обставини відсутні, але між батьками існує спір щодо порядку виховання і утримання дитини. Батьківський потенціал батька перебуває на достатньому рівні. Батьківський потенціал матері потребує підвищення. Окрім того, мати має тенденцію керуватися власними інтересами та схильна делегувати свої обов`язки іншим.

Питання про надання до суду висновку щодо вирішення судового спору із визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , двічі (30.10.2024 року та 13.11.2024 року) розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради в присутності батька та його малолітньої дочки, яка озвучила своє бажання проживати тільки з батьком. Мати на засідання комісій не з`являлась, хоча була повідомлена належним чином про час і місце їх проведення.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно положень ч. 3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Згідно ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

У ч. 1 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно ст.141 цього Кодексу мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. В ч. 2 цієї ж статті вказано, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

При вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги думку самої дитини, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, стан її здоров`я, матеріальне забезпечення батьків, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Висновок органу опіки та піклування в даному спорі є обгрунтованим.

При вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги, що батько дитини ОСОБА_1 в повній мірі виконує свої батьківські обов`язки, переймається життям, здоров`ям, належним вихованням своєї доньки, суд враховує матеріальне забезпечення батька, бажання малолітньої дочки, проживати тільки з батьком.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з метою забезпечення саме інтересів дитини, необхідно визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з її батьком, оскільки проживання малолітньої ОСОБА_4 з батьком є звичним для дитини, та сама дочка бажає проживати з батьком, а матір дитини позов визнала.

Також, суд вважає за потрібне в рішенні попередити обох батьків дітей про обов`язковість виконання ними своїх батьківських обов`язків стосовно малолітньої ОСОБА_4 , лише, в її інтересах.

Позивач не ставить питання про стягнення з відповідача судових витрат.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 10-12, 76-80, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з її батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 / адреса реєстрації: АДРЕСА_3 /

Відповідач: ОСОБА_2 / АДРЕСА_4 /

Третя особа: Орган опіки та піклування в особі Білоцерківської міської ради /вул.Ярослава Мудрого, 15, Біла Церква, Київська область, 09117/

Повний текст рішення суду виготовлено 24.12.2024 року

Суддя О. Я. Ярмола