РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

судді - Єфіменко Н.В.,

за участі секретаря - Лущан В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

13 листопада 2023 р. представник ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою, шляхом подання її через Єдину судову інформаційну телекомунікаційну систему «Електронний суд», до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовної вимоги представник посилається на те, що 30.09.2013 ОСОБА_1 уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі у подружжя народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя сторін не склалося в зв`язку із різними поглядами на сімейне життя. Шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені з вересня 2021 року. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Спір з приводу поділу спільного майна та подружжя та утримання житини між позивачем та відповідачем відсутній.

Розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Від сторін заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін не надійшло, відповідач правами на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався.

Дослідивши матеріали справи, суд висновує:

Як вбачається з матеріалів справи, 20.09.2013 між позивачем та відповідачем у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис № 607, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 20.09.2013 Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 13.10.2015.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 24 СК України, якою передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Положеннями ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України унормовано право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, які унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей.

Як передбачає ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 110 ЦК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони не ведуть спільного господарства, клопотань про надання часу на примирення не заявлено.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що фактично сім`я розпалась та не може бути відновлена, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню.

Представник позивача у позові просив судові витрати покласти на позивача.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 141, 206, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 110,112 СК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 20.09.2013 у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 607, - розірвати.

Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 ).

Повний текст рішення складено 15.01.2024.

Суддя Н.В. Єфіменко