Справа № 404/2362/23
Номер провадження 2/404/477/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Кокуленко В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в місті Кропивницькому цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», в особі Кіровоградської обласної дирекції Акціонерного банку «Укргазбанк», до ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» в особі Кіровоградської обласної дирекції Акціонерного банку «Укргазбанк» у березні 2023 року звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 02-101146007-Ф від 28.12.2007 року у вигляді 3 % річних у відповідності до вимог статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 1074,68 доларів США, що станом на 10.03.2023 року за офіційним курсом Національного Банку України становить 39299,54 грн. В обгрунтування позову зазначено, що 28 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 05-202121008-Ф. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит в сумі 21831,00 доларів США на строк з 28.12.2007 року по 27.12.2014 року, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 11,9 % річних. В зв`язку з порушенням позичальником свої зобов`язань за кредитним договором, в 2010 році банк звернувся до суду з позовом про примусове стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя. Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25 червня 2010 року по справі № 2-3488/2010 було вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного банкк «Укргазбанк» заборгованості по кредитному договору в розмірі 18498,32 доларів США та 2690,76 грн. 06 липня 2010 року рішення суду набрало законної сили та обов`язковим до виконання для учасників справи. Незважаючи на це, відповідач відмовився виконувати рішення суду в добровільному порядку. В зв`язку з цим, виконавчі листи неодноразово подавалися на примусове виконання до відповідних відділів державної виконавчої служби, однак вони повертались без повного виконання. Незважаючи на це, станом на дату подачі позову, заборгованість по рішенню суду боржником не погашена та складає 11940,92 доларів США, а відтак позивач просить стягнути відповідальність, передбачену цивільним законодавством за порушення грошового зобов`язання

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 травня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а.с.28).

Через канцелярію суду представником відповідача подано відзив на позов (вх. № 34321 від 18.09.2023 року) в якому останній зазначає, що кредитний договір № 05-202121008-Ф від 28.12.2007 року про який вказано у тексті позовної заяви, між позивачем та відповідачем ніколи не підписувався і не укладався, будь-яких коштів від позивача за цим договором відповідач не отримував, жодного платежу на рахунок позивача на погашення заборгованості за цим договором відповідач не здійснював. Позивачем не надано до суду доказів на підтвердження своїх доводів і обставин викладених в поданому позові. А представлені суду докази не дають підстав вважати, що позивачем виконані вимоги частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України щодо зарахування коштів в вказаному розмірі на рахунок відповідача на підставі кредитного договору № 05-202121008-Ф від 28.12.2007 року. А відтак, просить суд відмовити у задоволенні позову (а.с.34-39).

До суду представником позивача подано уточнену позовну заяву (вх. № 38291 від 12.10.2023 року) якою Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» в особі Кіровоградської обласної дирекції Акціонерного банку «Укргазбанк» просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 02-101146007-Ф від 28.12.2007 року у вигляді 3 % річних у відповідності до вимог статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 1074,68 доларів США, що станом на 10.03.2023 року за офіційним курсом Національного Банку України становить 39299,54 грн. В обгрунтування поданої заяви зазначено, що під час підготовки позовної заяви позивачем допущено описку, а саме зазначено невірно номер кредитного договору укладеного між позивачем та відповідачем (а.с.43-56).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25 січня 2024 року прийнято уточнену позовну заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», в особі Кіровоградської обласної дирекції Акціонерного банку «Укргазбанк» (вх. № 38291 від 12.10.2023 року). Подальший розгляд цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», в особі Кіровоградської обласної дирекції Акціонерного банку «Укргазбанк», до ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості, здійснювати з врахуванням уточненої позовної заяви (вх. № 37850 від 10.10.2023 року) (а.с.66).

В свою чергу, представником відповідача подано до суду додаткові пояснення (вх. № 19927 від 07.05.2024 року) в яких останній зазначає, що Акціонерним товариством «Укргазбанк» було реалізовано предмет застави, що унеможливлює право позивача на звернення до суду із даним позовом, оскільки позивач повинен був після реалізації предмета застави звернутись до суду із новим позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором на суму різниці між сумою заборгованості за кредитним договором і сумою отриманої від реалізації предмета застави. Позивач з новим позовом не звертався, а предметом позову по рішенню Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25.06.2010 року було стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави, а тому позовні вимоги позивача про стягнення 3 % річних є безпідставними. Зазначає, що 3 % річних від суми невиконаного зобов`язання не є заборгованістю за кредитним договором, так як з моменту пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України, припиняються правовідносини сторін, які ґрунтуються на кредитному договорі. Більш того, вважає що позивачем не надано доказів що на виконання рішення суду ним були отримані виконавчі листи, та подавались до відділу державної виконавчої служби. Вказує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є внутрішнім документом банку та не є доказом, а тому не може беззаперечно свідчити про існування у позичальника заборгованості за кредитним договором у розмірі визначеному позивачем. А відтак, просить суд відмовити у задоволенні позову (а.с.75-77).

Представником позивача подано до суду письмові пояснення (вх. № 35500 від 27.08.2024 року) в яких останній зазначає, що всі надходження грошових коштів на виконання умов кредитного договору №02-101146007-0 та рішення суду відображені у виписках по рахунках ОСОБА_1 , які наявні в матеріалах справи. Так зокрема, згідно вказаних виписок вбачається, що 22.09.2011 року на транзитних рахунок Акціонерного Банку «Укргазбанк» надійшли кошти в розмірі 52286,74 грн., що за курсом Національного Банку України станом на 22.09.2011р. складало 6557,40 доларів США. Вказані кошти були направлені на погашення заборгованості встановленій по рішенню суду. Зокрема, 5406,28 доларів США направлені на погашення тілу кредиту, а 1151,12 доларів США на погашення процентів. Вказані грошові кошти надійшли на рахунок банку від примусової реалізації заставного майна ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного рішення суду. Так, згідно Протоколу проведення аукціону по реалізації рухомого майна №1-12061 від 05.09.2011 року вбачається, що спеціалізованою організацією Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Укрспецреалізація» було проведено аукціон з реалізації транспортного засобу - автомобілю марки FORD, модель С-МАХ, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , чорного кольору. Переможцем аукціону визнано учасника №3 ОСОБА_3 , за ціною продажу лоту 69000,00 грн. Після відрахування виконавчих витрат та винагороди спеціалізованої торгуючої організації, залишок в сумі 52286,74 грн. було перераховано на рахунок банку. Таким чином, з моменту винесення рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25.06.2010 року по справі №2-3488/2010 до моменту звернення банком із цим позовом, в рахунок погашення заборгованості, визначеної рішенням суду (18498,32 доларів США) надійшли кошти в сумі 6557,40 доларів США. Відповідно, станом на даний час залишок заборгованості по рішенню суду складає 11940,92 доларів США (18498,32 - 6557,40), на яку банком було нараховано 3% річних (а.с.84-88).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити з підстав зазначених у позові та поясненнях по справі. В судове засідання призначене на 20 грудня 2024 року представник позивача не з`явився, подав до суду заяву (вх. № 52805 від 20.12.2024 року) про розгляд справи за його відсутності, та підтримання позовних вимог (а.с. 97).

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов та додаткових поясненнях.В судове засідання призначене на 20 грудня 2024 року відповідач не з`явився, представником відповідача подано до суду заяву (вх. № 52678 від 19.12.2024 року) про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, проти задоволення позову заперечують (а.с.98).

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25 червня 2010 року позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» в особі Кіровоградської філії Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» задовольнено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» в особі Кіровоградської філії Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 18498,32 доларів США та 2690,76 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» в особі Кіровоградської філії Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» штраф за невиконання договору застави в сумі 6125,00 гривень. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет застави автомобіль марки Ford C Max, 2007 року випуску, шасі, кузов № НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , шляхом проведення публічних торгів. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в рівних частках з кожного, на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» в особі Кіровоградської філії Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» понесені по справі судові витрати в сумі 1686,23 грн (а.с.13-15).

Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 02-101146007-Ф від 28.12.2007 року у вигляді 3 % річних у відповідності до вимог статті 625 Цивільного кодексу України складає - 1074,68 доларів США (а.с.6), яку і заявив до стягнення позивач.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України, зокрема договорів.

За змістом положень статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином стаття 599 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин першої-другої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За приписами частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми.

У постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15 про те, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 Цивільного кодексу України).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Верховний Суд у постанові від 01 липня 2020 року у справі № 535/757/17 (провадження № 61-30148св18) зробив аналогічний висновок щодо подібних правовідносин.

Отже, у розумінні наведених положень закону позивач як кредитор вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі№ 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), вказано, що у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні.

При цьому, відповідач цих сум не спростував, що є його процесуальним обов`язком у розумінні статті 12 Цивільного процесуального кодексу України.

Твердження представника відповідача, що позивачем не надано доказів що виконавчі листи з примусового виконання вищевказаного рішення суду здавались на виконання до органів державної виконавчої служби спростовуються протоколом № 1-12061 проведення аукціону по реалізації рухомого майна (а.с.85). З наданого протоколу вбачається, що спеціалізованою організацією Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Укрспецреалізація» було проведено аукціон з реалізації транспортного засобу - автомобілю марки FORD, модель С-МАХ, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , чорного кольору. Переможцем аукціону визнано учасника №3 ОСОБА_3 , за ціною продажу лоту 69000,00 грн. Після відрахування виконавчих витрат на рахунок Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, та винагороди спеціалізованої торгуючої організації, залишок в сумі 52286,74 грн. було перераховано на рахунок банку.

Отже, позивач після отримання вищевказаного рішення суду звернувся до Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції з заявою щодо примусового виконання виконавчого документу, і як наслідок, вказаним органом державної виконавчої служби проведено примусове виконання рішення суду шляхом реалізації рухомого майна, що належить боржнику на прилюдних торгах.

Таким чином, з ухваленням судом у 2010 році рішення про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося, до фактичного виконання ним грошового зобов`язання.

В свою чергу, відповідачем не спростовані заявлені позивачем вимоги у вигляді стягнення з відповідача 3 % річних від суми невиконаного грошового зобов`язання, не наданодо суду свого контрозрахунку на спростування суми яку позивач просить суд стягнути, як і не надано до суду доказів повного та фактичного виконання відповідачем рішення суду.

Також суд не погоджується з твердженнями представника відповідача, що позивачем не надано до суду первинних бухгалтерських документів на підтвердження наявності кредитної заборгованості.

Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України).

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, та пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Позивачем надано до суду виписку/особовий рахунок на ім`я ОСОБА_1 з 28.12.2007 по 28.09.2022 року, з якою вбачається користування відповідачем крелитними коштами, та навіть внесення деяких платежів в рахунок виконання грошових зобов`язань, що випливають з кредитного договору № 02-101146007-Ф від 28.12.2007 року (а.с.7-8).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено неналежність виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань по кредитному договору № 02-101146007-Ф від 28.12.2007 року, що в свою чергу, відповідачем жодними належними та допустимими доказами не спростовано, та враховуючи, що позивач як кредитор вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Керуючись статями, 526, 530, 599, 610, 611, 625, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 10, 11, 76-81, 141, 263-265, 272 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», в особі Кіровоградської обласної дирекції Акціонерного банку «Укргазбанк», до ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», в особі Кіровоградської обласної дирекції Акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 02--Ф від 28.12.2007 року у вигляді 3% річних від суми невиконаного зобов`язання в сумі 1074,68 доларів США, та судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», , місцезнаходження: 03087, місто Київ, вулиця Єреванська, будинок № 1; поштова адреса: 01004, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок № 16-22, в особі Кіровоградської обласної дирекції Акціонерного банку «Укргазбанк», місцезнаходження: 25006, місто Кропивницький, вулиця Соборна, будинок № 17.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 24.12.2024 року.

Суддя Кіровського районного

суду міста Кіровограда Людмила КУЛІНКА

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда