Справа №295/7592/24
УХВАЛА

(про залишення позовної заяви без руху)

28.06.2024 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду міста Житомира Єригіна І.М., перевіриіши матеріали ли позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Тетяни Олексіївни, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить поновити строк для оскарження заповіту, визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 на 35/100 частин будинку АДРЕСА_1 , складений на ім`я ОСОБА_2 , посвідчений Другою Житомирською державною нотаріальною конторою 11.11.1992 року, зареєстрований в реєстрі за №2-5530, з моменту його укладення.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі, судом встановлено наступне.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до норм чинного ЦПК України, у позовній заяві почергово повинно бути викладено по кожній позовній вимозі: зміст позовної вимоги, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує цю позовну вимогу та зазначення доказів, що її підтверджує, наявність підстав для звільнення від доказування.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин підстави також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше - для визначення предмета доказування по даній справі.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі: найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Всупереч викладеному, в позовній заяві відсутній фактичний виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги.

Зі змісту позовної заяви не вбачається за можливе встановити, в чому полягає недійсність заповіту, про який зазначає позивач.

Позивач посилається на ст. 1257 ЦК України, на ст.ст. 203, 215 ЦК України як на підстави для визнання заповіту недійним, які містять загальні підстави для визнання правочинів недійсними, та на статті 229, 230 ЦК України, які передбачають правові наслідки вчинення правочину під впливом обману та помилки, при цьому зі змісту позову, не вбачається за можливе визначити, з яких із наведених вище підстав позивач вважає, що заповіт підлягає визнанню недійсним.

Окремо позивач зазначає, що з її слів ОСОБА_5 за життя зазначала про те, що заповітів не складала.

Отже, позовна заява містить численні посилання на норми Цивільного кодексу України, рішення Конституційного Суду України, Європейського суду з прав людини, судову практику Верховного Суду, при цьому виклад обгрунтування щодо конкретних фактичних обставин даного спору відсутній.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити лише виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, які в поданому позові відсутні

З позову вбачається, що обгрунтовуючи наявність підстав для визнання недійсним заповіту, позивач, зокрема, посилалась на право власника на володіння, користування та розпорядження нерухомим майном.

Разом з тим, документами, долученим до позовної заяви, підтверджується, що ОСОБА_1 є власником 65/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.10.2008 року, після смерті ОСОБА_6 , яке було зареєстроване 19.12.2008 року. Тобто позивачу було достовірно відомо, що вона є власником частини нерухомого майна.

Інша частина даного житлового будинку - 35/100 ідеальних частин, за життя належала ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.11.1992 року.

Отже, в позовній заяві відсутній виклад обставин з посиланням на докази, в чому саме полягає порушення її права власності на даний житловий будинок.

Крім того, позивачем не зазначено доказів, які підтверджують родинних відносин позивача із спадкодавицею ОСОБА_5 , що надавало б право позивачу звертатись до суду в порядку ст. 1257 ЦК України.

Позивачем не зазначено доказів щодо кола спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 та доказів щодо звернення до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини та постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Також позивачем ставляться вимоги про визнання недійсним заповіту, однак суду не надано завірену копію даного заповіту та не зазначено доказів, які підтверджують те, що в момент вчинення заповіту ОСОБА_5 перебувала в такому стані, коли не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.

З огляду на те, що позивачем подано позов, який не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, суддя вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк, достатній для усунення виявлених недоліків.

Керуючись ст.ст. 4, 177, 185 України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Тетяни Олексіївни, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання заповіту недійсним залишити без руху та надати позивачу строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

Копію ухвали невідкладно направити позивачу.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовна заява буде вважатьсянеподаною таповернута позивачузі всіма доданими документами. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Єригіна