У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Данко В.Й.,

за участю секретаря судового засідання Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до малолітнього ОСОБА_2 , в особі законного представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Колотуха Людмила Степанівна, про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 1/2 частину спірного майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до малолітнього ОСОБА_2 , в особі законного представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Колотуха Л.С., про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 1/2 частину спірного майна.

20.06.2024 через канцелярію суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову. Мотивуючи свою заяву, позивач вказує на те, що спірний садовий будинок є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки побудований за спільні кошти подружжя та ОСОБА_5 набуто на нього право власності під час спільного проживання з позивачкою однією сім`єю без шлюбу. З наведених підстав позивач переконана, що 1/2 спірного садового будинку повинна бути виключена зі спадкової маси, у зв`язку з чим в межах заявленого позову підлягає встановленню факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання спірного майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірного майна.

Просить заборонити приватному нотаріусу Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Колотусі Людмилі Степанівні видавати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання законної сили рішенням суду.

Розглянувши вказану заяву про забезпечення позову та додані до неї докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Дану заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог, передбачених п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, оскільки така не містить: ціни позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Заявник, подаючи заяву про забезпечення позову, просить заборонити приватному нотаріусу Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Колотусі Людмилі Степанівні видавати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання законної сили рішенням суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Проте, заява про забезпечення позову не містить відомостей щодо ціну позову, про забезпечення якого просить заявник та пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Зустрічне забезпечення це по суті гарантія відшкодування можливих для відповідача збитків та має на меті забезпечити певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів. Згідно з ч. 1 ст. 154 ЦПК України метою цього інституту є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

При цьому у принципі 7 доповіді Асоціації міжнародного права «Про забезпечувальні і запобіжні заходи в міжнародному цивільному процесі», ILA,1996) зазначається, що суд повинен мати повноваження вимагати від позивача гарантії відшкодування збитків відповідачу чи третій стороні, які можуть виникнути в результаті застосування забезпечувальних заходів.

Як встановлено судом, заява не відповідає змісту та формі заяви про забезпечення позову, а саме, заявником не визначено пропозиції щодо зустрічного забезпечення, не зазначено ціну позову, про забезпечення якого просить заявник.

Згідно з ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Статтею 9 Конституції України регламентовано, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» суд зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Крім того, у справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

За таких обставин, враховуючи імперативність положень ст. 151 ЦПК України щодо переліку даних, які має містити заява про забезпечення позову, дана заява про забезпечення позову не може бути прийнята судом та розглянута по суті і підлягає поверненню заявнику на підставі приписів ст. ст. 151, 153 ЦПК України, що не позбавляє заявника права повторного звернення з відповідною заявою до суду, із належним дотриманням вимог ст. 151 ЦПК України щодо змісту та форми відповідної заяви.

Керуючись ст. ст. 151, 153, 260, 353 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до малолітнього ОСОБА_2 , в особі законного представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Колотуха Людмила Степанівна, про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 1/2 частину спірного майна повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення) безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.Й. Данко