Провадження № 2-з/537/11/2024
Справа № 537/3356/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2024 суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області Дядечко І.І., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів,

установив:

ОСОБА_1 , діючий через свого представника адвоката Гонтара В.М.., звернувся до суду через підсистему «Електронний суд» з заявою, відповідно до якої просить суд забезпечити докази у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 шляхом витребування від КП «Кременчуцьке МБТІ Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області» (39600, м. Кременчук, вул. Гагаріна, 14, ) копії інвентарної справи на домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Суддя перевіривши заяву та матеріали подані в її обґрунтування встановив таке.

Згідно ч.1-3 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання, подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Частина 1 ст.117 ЦПК України встановлює загальні вимоги до форми та змісту заяви про забезпечення позову. Так згідно п.4, п.5 ч.1ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначаються, докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Слід відмітити, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто питання щодо забезпечення доказів вирішується судом у тому випадку, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Забезпечення доказів спрямоване на недопущення їх знищення чи втрати. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Такі правові висновки щодо забезпечення доказів висловлений в постановах Великої Палати Верховного Суду від: 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18; 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19; 11 березня 2020 року у справі № 9901/608/19, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 367/6751/18-ц (провадження № 61-23322св19).

Між тим, в порушення вимог п.4, п. 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України, заявником у заяві належно не обґрунтовано необхідність забезпечення доказів, тобто, які існують підстави припускати, що докази, забезпечити які просить заявник, будуть втрачені або збирання яких стане згодом неможливим чи утрудненим. Більше того, заява не містить навіть припущень щодо ймовірності виникнення таких обставин у майбутньому.

Твердження про те, що він не має можливості отримати самостійно необхідні докази по справі, не можуть слугувати достатньою підставою для забезпечення цих доказів відповідно до положень ЦПК України.

Окрім того суд звертає увагу, що заявник помилково ототожнює інститут забезпечення доказів (ст. 116 ЦПК України) з витребуванням доказів (ст.84 ЦПК України).

Крім того, відповідно до ч.1-3 ст. 118 ЦПК України, заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею. Заява розглядається не пізніше п`яти днів з дня її надходження до суду. Заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, повідомляються про дату, час і місце судового засідання, проте їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви.

Як вбачається зі змісту заяви, ОСОБА_1 просить суд забезпечити докази у цивільній справі за позовом про визначення та перерозподіл часток у спільній власності щодо житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 та майбутнім відповідачем по вказаній справі є співвласник вказаного домоволодіння ОСОБА_2 .

Разом з тим, заявник в заяві не визначає статус ОСОБА_2 , як майбутнього учасника справи, як і не вказує її відповідні дані, передбачені п.3 ч.1 ст. 117 ЦПК України, а саме відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що вказана заява про забезпечення доказів подана без додержання вимог ч.1 ст. 117 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Вказана норма статті ЦПК України є імперативною та не містить положень щодо правомочності суду на залишення заяви без руху.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів слід повернути заявнику.

Керуючись ст. ст. 116, 117 258-261 ЦПК України,

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів - повернути заявнику.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 27.06.2024

Суддя: І.І.Дядечко