Справа № 275/150/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року селище Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Миколайчука П.В.,

із секретарем судового засідання Довгаленко О.І.,

з участю позивача-відповідача ОСОБА_1 ,

представників відповідача-позивача адвоката Стахова А.О., Горлова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на спадкове майно, стягнення витрат на поховання та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, застосування наслідків недійсності правочину, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на спадкове майно житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку за зазначеною адресою в розмірі 0.0829 га кадастровий номер 182095510:01:004:1439 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які належали спадкодавцю ОСОБА_3 та передані спадкоємцю ОСОБА_2 та стягнення витрат на поховання ОСОБА_3 .

Позов мотивований тим, що 18.03.2021 між позивачем як адвокатом та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до вказаного договору позивач як адвокат мав здійснити виконання правової роботи, представництва інтересів ОСОБА_3 щодо оформлення прав власності на нерухоме майно в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 . При цьому, відповідно до п.3.2 даного договору сторонами було визначено гонорар у розмірі 350 000 грн. Відповідно до укладеного договору позивачем було виконано усі вимоги договору, а сааме: оформлено право власності на ім`я ОСОБА_3 на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку на якій він знаходиться. За надані позивачем послуги як адвоката Петренко О.І. розрахунок відповідно до укладеного договору не провів, тобто не виплатив гонорар за надану правову допомогу. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер і його поховання було проведено позивачем за власні кошти, оскільки родичі, які є його спадкоємцями відмовилися здійснити поховання. На підставі наведеного, просив звернути стягнення на вищезазначене спадкове майно, яке належало ОСОБА_3 та стягнути з ОСОБА_2 витрати на поховання ОСОБА_3 в сумі 15110 грн.

21.06.2022 до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про надання правової допомоги № 25 від 18.03.2021, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Зустрічний позов мотивований тим, що померлий ОСОБА_3 , який є стороною нібито укладеного оспорюваного договору, був інвалідом ІІ групи з дитинства, мав обмеження самообслуговування, обмеження здатності до самостійного пересування, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності контролювати свою поведінку, потребував постійного стороннього догляду. Зазначені обмеження мали місце у померлого з дитинства внаслідок сталого, хронічного психічного розладу. Тобто на момент нібито укладення оспорюваного договору, ОСОБА_3 явно не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг нести за них відповідальність, в тому числі цивільно-правову (беручи до уваги навіть той факт, що такий договір ОСОБА_3 взагалі не підписувався).

Крім того, зазначає що сума гонорару відповідно до пункту 3.2. договору явно не враховує фінансовий стан ОСОБА_3 оскільки він не мав жодних офіційних чи неофіційних доходів, місця роботи, будь-яких інших фінансових джерел, а навпаки потребував фінансових коштів, оскільки потребував постійного стороннього догляду. Не мав ОСОБА_3 у власності і майна, яке б дозволяло б погодити гонорар в подібній сумі. За таких умов, усвідомлюючи відсутність будь-якого доходу або ж бодай теоретичної можливості заробити такі кошти, ОСОБА_3 не міг усвідомлено підписати вказані умови договору.

Процедура та позиції сторін

Ухвалою судді від 06.05.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 30.05.2022, що у порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд відклав підготовче засідання на 23.06.2022.

22.06.2023 від представника ОСОБА_2 адвоката Горлової М.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , мотивований тим, що позивач подану позовну заяву визнає частково та вважає, що позов може бути задоволено в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на поховання спадкодавця ОСОБА_3 в розмірі 6 110 грн. з 15 110 грн. заявлених позивачем на підставі того, що «авто послуги» за відстанню 500 км. на загальну суму 9000 грн. не входять у перелік діяльності ФОП ОСОБА_5 та відстань між місцем проживання та місцем поховання ОСОБА_3 становить 7, 4 км. В іншій частині позов заперечується відповідачем шляхом подання до суду зустрічного позову про визнання договору про надання правової допомоги № 25 від 18.03.2021 недійсним.

Ухвалою суду від 23.06.2022 зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про надання правової допомоги № 25 від 18.03.2021 було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на спадкове майно, стягнення витрат на поховання та у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 18.07.2022.

27.06.2022 від Невмержицького МС. до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву про визнання недійсним договору, який мотивований тим, що 18.03.2021 року між ним, як адвокатом, та ОСОБА_3 було укладено відповідний договір про надання правової допомоги. По місцю проживання довірителя в АДРЕСА_2 . 18.03.2021 ОСОБА_1 приніс йому два примірники вищевказаного договору з своїм підписом, посвідчених печаткою, поговорив з ним - він був при ясній пам?яті, вони обговорили всі умови договору. Підписанням цього договору засвідчено досягнення згоди з усіх істотних умов відповідно до законодавства України. Даний договір було укладено при повному розумінні сторонами його предмету та умов, він відповідав дійсним намірам сторін і не носить характеру фіктивного чи удаваного правочину, укладався у відповідності зі справжньою волею сторін договору, без будь-якого застосування фізичного чи психологічного тиску та на вигідних для сторін умовах і не був результатом впливу на них тяжких обставин. Договір укладався без застосування обману чи приховування фактів, які мають істотне значення. Сторони однаково розуміли значення, умови договору, природу і правові наслідки, бажали настання саме тих правових наслідків, що створювалися даним договором. Договором були визначені всі істотні умови, про що свідчать особисті підписи сторін та відтиск печатки адвоката. Сторони домовились і не мали жодних зауважень, доповнень або суперечностей відносно умов даного договору. Залишивши ОСОБА_3 два примірника договору через два дні прийшовши до будинку де він проживав, в котельні будинку ОСОБА_2 повернула підписаний договір. За своє життя ОСОБА_3 не був визнаний судом недієздатною особою. Щодо обсягу наданої правової допомоги та розміру гонорару зазначив, що розмір гонорару не залежить від обсягу послуг та витраченого часу. Просив відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 за безпідставністю.

07.07.2022 від ОСОБА_2 до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву про визнання недійсним договору, яка мотивована тим, що ОСОБА_1 не може однозначно підтвердити, що оспорюваний договір підписав саме ОСОБА_3 , оскільки сам ОСОБА_1 вказує на те, що залишав два примірники договору вдома у ОСОБА_3 . Крім того, зазначають, що ОСОБА_1 було відомо про стан психічного здоров`я ОСОБА_3 . Також, зазначають, що розрахований час з урахуванням складності надання правової допомоги за оспорюваним правочином, є абсурдним та перебільшеним в десятки разів, адже, за логікою відповідача за зустрічним позовом, надання правової допомоги клієнту в рамках оспорюваного договору мало б становити орієнтовно понад 233 години роботи, або понад 9 діб безперервної роботи, беручи до уваги критерії, визначені Радою адвокатів Харківської області.

Ухвалою суду від 18.07.2022 судом постановлено витребувати у приватного нотаріуса Брусилівського районного нотаріального округу належним чином завірену копію спадкової справи, яка була відкрита після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; у Житомирському обласному управлінні АТ «Державний ощадний банк України» реквізити рахунків та інформацію про рух коштів по них щодо ОСОБА_3 , які були відкриті ним особисто та у КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської облради - належним чином завірені копії всіх документів, які стосуються стану здоров`я та лікування ОСОБА_3 .

Ухвалою від 11.08.2022, що у порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд постановив відкласти судове засідання на 27.09.2022.

Ухвалою від 27.09.2022, що у порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд постановив повторно витребувати докази та відкласти судове засідання на 18.10.2022.

Ухвалою від 18.10.2022, що у порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд постановив відкласти судове засідання на 07.11.2022.

Ухвалою суду від 07.11.2022 судом постановлено витребувати у адвоката Невмержицького М.С. оригінали документів.

Ухвалою від 28.11.2022, що у порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд постановив оголосити судовому засіданні перерву до 23.12.2022.

Ухвалою від 23.12.2022, що у порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд постановив відкласти судове засідання на 10.01.2023.

Ухвалою суду від 10.01.2023 судом постановлено у задоволенні клопотання відповідача-позивача адвоката Горлова Є.С. про винесення судом окремої ухвали у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на спадкове майно та стягнення витрат на поховання та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, - відмовити.

Ухвалою суду від 10.01.2023 призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 10.03.2023 провадження у справі поновлено для надання додаткових документів.

Ухвалою суду від 28.03.2023 судом постановлено витребувати у Комунального некомерційного підприємства «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради» медичну картку амбулаторного хворого ОСОБА_3 ; у Комунального некомерційного підприємства «Брусилівська лікарня» медичну картку амбулаторного хворого ОСОБА_3 , що видана (оформлена) лікарем-психіатром.

Ухвалою суду від 21.04.2023 постановлено надати у розпорядження експерта витребувані документи, провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 31.07.2023 провадження у справі поновлено у зв`язку з надходженням висновку експертизи.

08.09.2023 до суду від представника ОСОБА_2 надійшла заява про зміну предмету позову у якій просили також застосувати наслідки недійсності правочину шляхом визнання відсутнім права ОСОБА_1 на виплату гонорару (оплату послуг) та компенсацію затрат за договором про надання правової допомоги № 25 від 18.03.2021, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , та визнати відсутнім обов?язок ОСОБА_2 як спадкоємця ОСОБА_3 щодо сплати гонорару (оплату послуг) та компенсацію затрат на користь ОСОБА_1 за вищевказаним договором.

Ухвалою від 14.09.2023, що у порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд постановив прийняти заяву про зміну предмету позову, оголосити в судовому засіданні перерву до 11.10.2023.

20.09.2023 ОСОБА_1 до суду подано відзив на зміну предмету позову мотивований тим, що відповідно до договору про надання правової допомоги №25 від 18.03.2021 він мав здійснити та здійснив за власні кошти виконання наступної правової роботи: представництво інтересів ОСОБА_3 , щодо оформлення права власності на нерухоме майно, приватизацію землі та виготовлення технічної документації на нього для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що діяв виключно в інтересах довірителя ОСОБА_3 та його родини, адже по всіх державних реєстрах саме він є власником спірного житлового будинку. Заявлена вимога на спадкове майно залежить від дійсності договору про надання правової допомоги, а тому дана вимога є зайвою та недоречною в даних спірних правовідносинах. Застосовується двостороння реституція в даних спірних правовідносинах.

На підставі договору про надання правової допомоги № 25 від 18.03.2021 він вчиняв дії для оформлення технічної документації на приватизацію земельної ділянки та оформлення спадщини і права власності на нерухоме майно і в разі визнання судом вищевказаного договору недійсним, тоді є і недійсними інші правочини на підставі яких став власником спірного майна ОСОБА_3 .

Ухвалою від 11.10.2023, що у порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд постановив відмовити у задоволенні клопотання про виклик експерта в судове засідання, оголосити в судовому засіданні перерву до 01.11.2023.

Ухвалою від 01.11.2023, що у порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд постановив у зв`язку з неявкою позивача оголосити в судовому засіданні перерву до 07.11.2023.

Ухвалою від 07.11.2023, що у порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд постановив у зв`язку з неявкою сторін оголосити в судовому засіданні перерву до 14.11.2023.

Ухвалою суду від 14.11.2023 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 12.12.2023.

У зв`язку з перебуванням 12.12.2023, головуючого судді по справі, в нарадчій кімнаті розгляд справи перенесено на 09.01.2024.

Ухвалою від 09.01.2024, що у порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд постановив оголосити в судовому засіданні перерву до 12.02.2024.

Ухвалою від 12.02.2024, що у порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд постановив оголосити в судовому засіданні перерву до 05.03.2024 та зобов`язав забезпечити явку свідків.

Ухвалою від 05.03.2024, що у порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд постановив оголосити в судовому засіданні перерву до 01.04.2024 та зобов`язав забезпечити явку свідків.

В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 свій позов підтримав. Вказав, що про хворобу ОСОБА_3 , не знав, умови договору ним підписувались добровільно й усвідомлено. Також в той день було підписано інший договір, на участь у справі про визнання ОСОБА_3 , недієздатним. Вказав, що оригінал договору суду надати не може, так як втратив його й не може знайти, але наданий нотаріально посвідчений примірних вважає належним та достатнім доказом укладення договору з ОСОБА_3 саме на вказаних у позові умовах. Сума в 350 000 грн. вказувалась виходячи з вартості майна, яке успадковував ОСОБА_3 та оформленням якого займався ОСОБА_1 як адвокат. Вказав, що особисто не бачив, щоб ОСОБА_3 підписував договір, але залишав примірник на два дні, потім забрав його вже підписаним. Вказав на недопустимість доказів у виді судової психіатричної експертизи, проведеної за ухвалою суду, оскільки вона виконана неналежною установою, неналежними експертами та з порушенням вимог щодо безспірності такої експертизи. З цих же підстав вважав недоведеним зустрічний позов, у задоволенні якого просив відмовити. Щодо витрат на поховання, то вказав, що ніс їх самостійно, бо родичі померлого їх нести відмовилися, транспортні витрати на 9000 грн. пояснює потребою в перевезенні тіла в морг у м.Житомир і назад кілька разів. Просив первісний позов задовольнити.

В судовому засіданні представники відповідачки-позивачки адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали зустрічний позов, вказали, що проведеною посмертною психіатричною експертизою підтверджено не усвідомлення ОСОБА_3 своїх дій в період підписання спірного договору з ОСОБА_1 . Також вказали, що оскільки ОСОБА_1 відмовився на ухвалу суду про витребування доказів надати оригінал спірного договору, сторона відповідача-позивача позбавлена можливості провести почеркознавчу експертизу для доведення того, що ОСОБА_3 не підписував спірний договір від 18.03.2021. Вказали, що нотаріальна копія договору не замінює оригінал, крім того, наданими письмовими доказами доведено, що відповідна нотаріальна дія щодо завірення копії договору нотаріусом фактично не вчинялась. Заявили клопотання за ч. 6 ст. 95 ЦПК про сумніви в відповідності письмового доказу копії договору від 18.03.2021 його оригіналу, заявили клопотання про визнання вказаного доказу недопустимим та заявили про сумнів у достовірності письмового доказу на підставі ч. 1 ст. 83 ЦПК України. Також вказали, що фактично відсутні докази підписання ОСОБА_3 договору саме з умовою про гонорару в 350 00 гривень, сторінки договору не підписані та не прошиті, в ході розгляду справи встановлено наявність кількох договорів за тим само номером та датою, тому неможливо встановити, на яких саме умовах ОСОБА_3 домовлявся з ОСОБА_1 , якщо взагалі домовлявся. Також доводили про допустимість проведеної посмертної психіатричної експертизи. Щодо первісного позову по витратам на поховання, то позов визнали на суму 6110 грн., оскільки інша частина витрат не підтверджена та не обгрунтована, про що зазначалося у відзиві на первісний позов. Також в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України заявили про надання письмових доказів щодо судових витрат відповідача-позивача в ході розгляду справи.

В судовому засіданні 01.04.2024, відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Фактичні обставини та докази на їх підтвердження

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що до позовної заяви додано фотокопію договору № 25 від 18.03.2021 укладеного між адвокатом Невмержицьким М.С. та ОСОБА_3 про надання правової допомоги та копію ордера серії ЖТ № 085790 до указаного договору та копію указаного договору № 25 від 18.03.2021 завірену 13.10.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М. за № 1857 (том 1 а.с. 6-9, 10, том 2 а.с. 3-6).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.07.2021 спадкоємцем спадкового майна ОСОБА_6 який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме - житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_3 є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.с. 14). Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_3 виготовлений на ім`я ОСОБА_3 (том 1 а.с. 11-13).

Згідно витягів з Державного земельного кадастру від 18.08.2021 № ВН-021 та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.10.2021 номер 279933159 власником земельної ділянки кадастровий № :01:004:1439, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 (том 1 а.с. 15, 16).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02.11.2021 серія НОМЕР_1 (том 1 а.с. 18, 74, 88).

Адвокатом Невмержицьким М.С. до Коростишівського районного відділу РАЦС було здійснено адвокатський запит № 17 від 13.04.2021 з метою одержання свідоцтва про смерть ОСОБА_4 (том 1 а.с. 17).

Згідно накладної № 1 від 01.11.2021 ОСОБА_1 було оплачено ряд послуг щодо поховання ОСОБА_3 , які надані ФОП « ОСОБА_5 » в загальній сумі 15 110 грн., з яких 9000 = транспортні послуги на дистанцію 500 км (том 1 а.с. 19).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (том 1 а.с. 20, 75).

Листом від 09.02.2022 ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_2 та приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Отрищенка О.І. про необхідність повідомлення кредитора спадкодавця про відкриття спадщини (том 1 а.с. 21).

Згідно витягу з рішення 13 сесії Брусилівської селищної ради 8 скликання від 24.09.2021 № 622 ОСОБА_3 було затверджено технічну документацію із землеустрою і передано у приватну власність земельну ділянку кадастровий № :01:004:1439, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 24).

Згідно довідки КУ «Новоборівський психоневрологічний інтернат» Житомирської обласної ради від 02.07.2021 № 305 та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті № 3 від 25.06.2021 ОСОБА_4 , 1925 р.н. проживав та був зареєстрований в інтернат ній установі з 29.12.1998 по 15.10.2000 де і помер (том 1 а.с. 26, 27).

Згідно довідок, виписок та висновків медичних установ ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був особою з другою групою інвалідності з дитинства та мав психічні розлади, періодично проходив лікування (том 1 а.с. 65-71).

Згідно з виписних епікризів з медичної картки стаціонарного хворого № 2522 та № 5244 щодо ОСОБА_3 наданих КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради від 04.10.2022 № 3242 ОСОБА_3 страждав хворобами, що пов`язані з психічними розладами (том 1 а.с. 211-220).

Згідно медичної карти стаціонарного хворого № 5244 наданої до суду КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради 06.04.2023, щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній звертався до закладу з рядом захворювань (том 2 а.с. 96).

Згідно розписки від 03.2021 та ордеру серії ЖТ № 085779 адвокат Невмержицький М.С. представляв інтереси ОСОБА_3 в суді під час розгляду справи № 275/175/21 (том 1 а.с. 72, 73).

Згідно матеріалів спадкової справи № 183/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 ОСОБА_2 було подано заяву про прийняття спадщини після його смерті, інші спадкоємці відсутні (том 1 а.с 145-149).

Згідно інформації наданої Державним ощадним банком України від 27.07.2022 № 105.22-07/94, про рух коштів по рахунку ОСОБА_3 в нього був відкритий один рахунок на який зараховувалася пенсія (том 1 а.с. 150-152).

Згідно договору № 2340 від 08.08.2021 адвокатом Невмержицьким М.С. від імені ОСОБА_3 було здійснено замовлення на виконання комплексу робіт по розробці технічної документації на земельну ділянку (том 1 а.с. 163).

Згідно відповіді Коростишівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 02.09.2022 № 430/25.5-22, на адвокатський запит надано ордер серії ЖТ № 085779 за яким ОСОБА_1 . представляв інтереси ОСОБА_3 в суді під час розгляду справи № 275/175/21 та витяг з договору № 25 про надання правової допомоги від 18.03.2021, який змістовно відрізняється від копії договору, який був наданий до матеріалів справи позивачем за первісним позовом (том 1 а.с. 185-186).

Згідно відповіді Міністерства юстиції України № 125158/Ш-29329/37.1 від 31.12.2022 зазначено, що приватним нотаріусом Бондар Т.М. 23.10.2022 не було вчинено нотаріальної дії щодо засвідчення копії спірного договору , а також за реєстровим № 1857 вчинено іншу нотаріальну дію (том 2 а.с. 60).

31.07.2023 до суду з КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради надійшов висновок посмертної судово-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_3 , 1969 р.н. (том 2 а.с. 107-110). Згідно нього, ОСОБА_3 на момент 18.01.2021 страждав на виражену деменцію внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного ґенезу з епінападами в анамнезі, що відповідає шифру F 02.08 МКХ-10. Ступінь вказаних психічних розладів у ОСОБА_3 на момент укладення договору від 18.01.2021 був настільки вираженим, що він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Згідно витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, осіб-підприємців та громадських формувань станом на 23.09.2023 КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради займається видом діяльності «86.10 Діяльність лікарняних закладів», ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є атестованими судовими експертами та є лікарями судово-психіатричними експертами, що підтверджується картками атестованих судових експертів (том 2 а.с. 152-161, 171-173).

Згідно відповіді КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради від 12.12.2023 № 5661, продовжено строк дії свідоцтв про присвоєння кваліфікації судового експерта..., а також свідоцтв про присвоєння кваліфікації судового експерта, строк дії яких закінчується у період дії воєнного стану, або протягом одного місяця після припинення чи скасування воєнного стану, а тому висновок судово-психіатричної експертизи № 344-2023, складений 19.07.2023 та підписаний лікарями судово-психіатричними експертами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вважається законним. Також вказали, що згідно пункту 3.2.54 Статуту КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» ЖОР, (затверджено рішенням Житомирської обласної ради від 08.10.2020 № 2031) KHI «ОМСЦ» ЖОР мас право проводити судово- психіатричні, комплексні судові психолого-психіатричні експертизи. Також з указаним листом додано статут КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради та посадові інструкції лікарів судово-психіатричних експертів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (том 2 а.с. 217, 218-232).

Згідно відповіді КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради від 13.12.2023 № 5687 з додатками, зазначено що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є працівниками закладу, що підтверджується відповідними наказами та підтвердження факту оплати ОСОБА_2 та ОСОБА_11 послуг закладу (том 2 а.с. 236-245).

Листом виконувача обов`язків начальника Управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю від 18.01.2024 № 09/1-р-24 ОСОБА_1 повідомлено про надіслання звернення за компетенцією, з додатками (том 3 а.с. 3-6).

Згідно листа ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» від 18.01.2024 № 14/04/54 КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради є лікарняним закладом охорони здоров?я, що надає послуги третинної високоспеціалізованої психіатричної допомоги, а не державною спеціалізованою установою судових експертиз та вказаний заклад, а також ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не мають законних підстав проводити судово-психіатричні експертизи (том 3 а.с. 9).

Листом Міністерства юстиції України від 26.01.2024 № 14089/Н-675/6.3 з додатками роз`яснено суб`єктів судово-експертної діяльності та питання кваліфікації судових експертів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (том 3 а.с. 44-47).

Згідно відповіді КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради від 19.02.2024 № 980, роз`яснено підстави і порядок проведення указаним закладом відповідних експертиз (том 3 а.с. 50).

Свідок ОСОБА_12 суду вказала, що в березні 2021 вони з родичами звернулися до ОСОБА_1 у справі щодо визнання ОСОБА_3 недієздатним, також вона та сестра звертались до нього щодо переоформлення будинку, щодо вартості послуг ОСОБА_1 ухилявся від відповіді, була домовленість, що замість оформленого будинку взамін куплять інший. ОСОБА_1 один раз приходив з договором по справі щодо опіки, свідок бачила і читала договір, він був на двох аркушах, але щоб ОСОБА_3 підписував чи укладав договір з адвокатом за спадщину не знає. ОСОБА_3 хворів на псих.хворобу, часто мовчав, іноді міг кричати, не міг виконувати свої обов`язки. Витрати на поховання ніс ОСОБА_13 по своїй ініціативі, кошти йому не віддані за це.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 був вітчимом, проживали разом, знає, що той хворів на псих.хворобу, поводив себе як дитина, не завжди розумів свої дії, наприклад, йому в позику гроші не давали, не бачила, щоб він про щось домовлявся з ОСОБА_1 . Щодо поховань, то сім`я не відмовлялась нести витрати на поховання, але на той час не було в них суми, яку просив ОСОБА_1 за поховання.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 був його вітчимом, коли батько ОСОБА_3 помер він звернувся до адвоката, знає, що була усна домовленість, що будинок після оформлення «забере» адвокат, а сім`я ОСОБА_3 купить інший будинок. Що до стану ОСОБА_3 , то з ним можна було говорити, але все він не розумів, йому слід було повільно пояснювати, як дитині, він хворів на псих.розлади, які саме не знає, часто забував та змінював думку. Члени сім`ї ОСОБА_3 («дівчата») домовлялись з ОСОБА_1 , від витрат на поховання їх сім`я не відмовлялась, але адвокат сам все організував та не повідомляв про поховання до останнього, витрати на поховання ОСОБА_3 ніс ОСОБА_1 , десь близько 10 000 грн, про що казав на похованні. Свідком того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 домовлялись чи щось підписували не був, на 350 000 грн вітчим би не укладав угоди, бо не мав грошей.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що в березні 2021 він підвіз ОСОБА_1 по дорозі додому, до будинку на «Одеському масиві» в Брусилові, з якого вийшла ОСОБА_2 та винесла якісь документи, було два файли. Потім ще раз було таке, що ОСОБА_2 віддала документи ОСОБА_1 , говорила, що підписала їх.

Свідок ОСОБА_16 вказала, що в березні 2021 її попросили як працівника банку на дому оформити банківську картку ОСОБА_3 , вона поїхала, роз`яснила ОСОБА_3 суть вчинених дій та підписала заяву на отримання пенсійної картки. Чи хворів ОСОБА_3 та яка саме була причина проведення вказаних дій на дому не пояснила.

Оцінка доводів сторін, мотиви застосування норм права та висновки суду по суті спору

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно п.п.2,4,5 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ч. 11 ст. 83 ЦПК України, у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Відповідно ч. 6 ст. 95 ЦПК України, Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Щодо первісного позову в частині витрат на поховання.

Відповідно до ч.1 ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов`язків щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме такі витрати повинні бути розумними, що стосуються їхнього розміру та необхідності здійснення.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», під похованням померлого слід розуміти комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Статтею 11 Закону України «Про поховання та похоронну справу» передбачено, що поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого.

Відповідно до абз. 3, 5, 7 ст. 12 Закону України «Про поховання та похоронну справу» виконавець може надавати ритуальні послуги, визначені необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг. Цей перелік затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 своєї постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати.

Необхідний мінімальний перелік вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до Необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України № 193 від 19.11.2003, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 вересня 2004 року за №1111/9710, до необхідних ритуальних послуг належать: оформлення договору-замовлення на організацію та проведення поховання; оформлення свідоцтва про поховання; копання могили (викопування могили ручним або механізованим способом, опускання труни з тілом померлого в могилу, закопування могили, формування намогильного насипу та одноразове прибирання території біля могили); монтаж та демонтаж намогильної споруди при організації підпоховання в існуючу могилу; кремація тіл померлих; поховання та підпоховання урни з прахом померлих у колумбарну нішу, в існуючу могилу, у землю; зберігання урн з прахом померлих у крематорії; організація відправлення труни з тілом чи урни з прахом померлого за межі України; запаювання оцинкованої труни; замощення урни з прахом померлого в колумбарну нішу.

Суд враховує, що стороною відповідача-позивача суду не заявлялось та не надавалось доказів того, що ОСОБА_17 чи інші члени її сім`ї несли якісь витати, пов`язані похованням ОСОБА_3 , хоча наявність таких витрат під сумнів не ставиться. При цьому свідки ОСОБА_14 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтвердили, що такі витрати ніс саме ОСОБА_18 , зазначивши при цьому про те, що останній самостійно взяв на себе такий обов`язок.

За наведеного, суд приходить до висновку, що розмір документально підтверджених позивачем витрат, які він поніс за організацію та проведення поховання ОСОБА_3 складає 6110 грн., до яких належать витрати на придбання гробу, хреста, інших пов`язаних речей. Розмір цих витрат є достатньо обґрунтованим щодо їх виду і призначення. При цьому суд вважає слушними доводи сторони відповідача-позивача щодо необгрунтування потреби в витратах на суму в 9000 грн щодо автопослуг на відстань 500 км, так як суду не було надано доказів того, що такі послуги при похованні ОСОБА_3 були реально обгрунтовані та понесені.

Тому, з врахуванням визнання позову в цій частині, яке суд приймає, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення витрат на поховання ОСОБА_3 на суму в 6110 гривень, а в іншій частині такі вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо первісного позову в частині звернення стягнення на спадкове майно.

Відповідно до вимог частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом частини першої статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно ч. 3 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

За нормами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатару та адвокатську діляьінсть», договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;

Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як встановлено, в ході розгляду справи суду не було надано сторонами оригіналу договору від 18.03.2021, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , копію якого надано позивачем з первісним позовом та на невиконанні умов якого ґрунтуються дана позовна вимога.

При цьому, як з письмових доказів (матеріалів справи № 275/175/21, копій ордерів, витягів з договору), так і з пояснень самого ОСОБА_1 вбачається, що між ним та ОСОБА_3 було укладено договори про правничу допомогу за тим само номером та датою (№ 25 від 18.03.2021),але з різними умовами, зокрема - щодо представництва інтересів ОСОБА_3 у справі про визнання його недієздатним (а.с.186 т.1).

Водночас, сторона відповідача-позивача послідовно доводила як не підписання ОСОБА_3 договору з ОСОБА_1 з сумою гонорару в 350 000 гривень, вказуючи на не підписання відповідних аркушів договору (судячи з його копії).

При цьому також встановлено, що цифрове вираження суми гонорару в наданій копії договору відмінне від того, яке записане прописом, так як цифрами вказано «350», а прописом «триста п`ятдесят тисяч» гривень (а.с.5 т.2).

В свою чергу, гонорар є істотною умовою договору про правничу допомогу, без погодження якої, вочевидь, договір не може вважатися укладеним в принципі.

Тому в даному спорі для обґрунтованого висновку про існування в спадкоємців ОСОБА_3 зобов`язання в 350 000 грн за договором від 18.03.2021 позивачу слід було безсумнівно довести погодження ОСОБА_3 істотних умов договору, зокрема і вказаного розміру гонорару адвоката Невмержицького М.С.

Суд констатує, що за наведених сторонами протилежних аргументів щодо укладення договору про правничу допомогу 18.01.2021 з конкретними істотними умовами (насамперед суми гонорару та предмета договору) єдиним належним, достовірним та допустимим доказом існування між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 договірних правовідносин з сумою гонорару в 350 000 гривень мав би слугувати саме оригінал договору з підписами сторін.

Однак, на виконання процесуального обов`язку та ухвали суду позивач ОСОБА_1 такий договір не надав, пославшись на його втрату.

В свою чергу, нотаріально завірена копія договору від 18.03.2021 (а.с.3 т. 2) не є оригіналом договору та не надає процесуальної можливості іншій стороні ініціювати проведення почеркознавчої експертизи щодо автетничності підпису ОСОБА_3 , про що вказували представники відповідача-позивача.

Окрім цього, нотаріальна копія договору не може вважатися належним та допустимим доказом його укладення на зазначених умовах, так як з відповіді Міністерства Юстиції на відповідну скаргу, нотаріус не вчиняв вказану нотаріальну дію (лист від 31.12.2022, а.с.60 т. 2). Крім того, слушними є доводи сторони відповідача-позивача про порушення вимог ч. 1 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» при можливому посвідченні копії договору нотаріусом, оскільки надана копія договору, вочевидь, не була прошита у спосіб, що унеможливлює її роз`єднання без порушення цілісності, що не заперечував і ОСОБА_1 .

Також непослідовною є позиція позивача ОСОБА_1 ,який, з його слів, нотаріусу надав оригінал договору вже під час розгляду справи судом, однак суду на виконання ухвали про витребування доказів такий доказ надати не зміг, чим також і не сприяв своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи (в порушення вимог п.2 ч. 2 ст. 43 ЦПК України), не подав усі наявні у докази в порядку та строки, встановлені законом або судом (в порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України).

Враховуючи вказане, зважаючи на заяву сторони відповідача-позивача про недопустимість та недостовірність як доказу наданої позивачем-відповідачем копії договору від 18.03.2021 № 25 та про виключення цього доказу з переліку письмових доказів в порядку ч. 6 ст. 95 ЦПК України, суд не може бари до уваги копію договору від 18.03.2021 в формі проданої його копії (а.с.3 т.2), так як вказаний доказ не відповідає вимогам допустимості, достовірності.

В свою чергу, за відсутності оригіналу конкретного реально укладеного договору від 18.03.2021 та відомостей про конкретний зміст договору, безсумнівних доказів його підписання однією із сторін - в суду відсутні підстави для висновку про існування в спадкоємця ОСОБА_3 зобов`язання в зв`язку з несплатою гонорару ОСОБА_1 , так як суду не було надано належних та допустимих доказів як укладення договору на вказаних позивачем умовах, так і наявності заборгованості за ним саме на суму 350 000 грн.

Враховуючи вказане, суд не вбачає підстав для задоволення первісного позову в частині вимог ОСОБА_1 про звернення стягнення на спадкове майно.

Щодо зустрічного позову про визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності.

Відповідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно ч.2-5 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до законодавчого визначення угодою є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення угоди законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками такої угоди, однак сутністю угоди є її спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки. У двосторонній угоді волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, угода - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення угоди, до набуття обумовлених нею цивільних прав та обов`язків угода є такою, що не вчинена, права та обов`язки за такою угодою особою не набуті, а правовідносини за нею - не виникли.

Тобто у разі якщо сторони такої згоди не досягли, слід вважати, що такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року в справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21) вказано, що у тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, який викладено у постанові від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Такі висновки підтримані Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 26.10.2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21), яка не встановила підстав для відступу від зазначених висновків.

Відповідно до ст.204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує чч.2, 3 ст.215 ЦК, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими.

У постанові колегії суддів другої судової палати КЦС від 22.01.2020 у справі №674/461/16-ц зроблено висновок, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника(-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вже судом зазначалося вище, в ході розгляду справи не було досліджено оригіналу договору від 18.03.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , копію договору , надану позивачем ,судом визнано недопустимим доказом та виключено з переліку доказів на підстав ч. 6 ст. 95 ЦПК України. Тому самі навіть факти існування волевиявлення ОСОБА_3 на укладення договору про правничу допомогу та факт укладення такого договору з гонораром в 350 000 гривень шляхом підписання залишилися не доведеними.

Зі слів іншої сторони також не вбачається того, що ОСОБА_3 підписував договір саме в редакції, яку зазначає позивач-відповідач ОСОБА_1 , на уточнюючі запитання суду він вказав, що не бачив, щоб ОСОБА_3 підписував договір, так як забрав вже підписаний договір через кілька днів у ОСОБА_19 . При цьому ОСОБА_1 вказував, що 18.03.2021 підготував два договори в різних справах, але під одним номером. При цьому жодного з цих договорів в оригіналі суду на дослідження надано не було.

Як судом зазначалося вище, за наведених сторонами протилежних аргументів щодо укладання договору за конкретними істотними умовами (насамперед суми гонорару та предмета договору) єдиним належним, достовірним та допустимим доказом існування між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , договірних правовідносин з сумою гонорару в 350 000 гривень мав би слугувати саме оригінал договору № 25 від 18.03.2021 з підписами сторін. Такого суду надано не було, як вже зазначалось, а копія договору з наведених раніше підстав судом до уваги не береться.

Також не встановленого того, що сторона ( ОСОБА_3 ) виявляла свою волю до вчинення даного правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків.

За відсутності доказів погодження з ОСОБА_3 істотної умови договору про правничу допомогу у виді гонорару в розмірі 350 000 грн, за відсутності оригіналу договору з підписом сторін, суд приходить до висновку ,що такий договір в редакції, вказаній в первісному позові між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладений не був.

За приписами статей 15, 16 ЦК України, способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Іншими словами, це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц).

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і по захист яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц).

Велика Палата Верховного Суду також неодноразово звертала увагу, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19), а також, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (див. постанову від 05.06.2018 у справі № 338/180/17), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц).

Як наслідок, враховуючи позицію ВС у справі № 145/2047/16-ц, зазначену вище, неукладений договір не може визнаватися недійсним так як не несе наслідків для сторін.

За наведеного, суд відмовляє в задоволенні позовної вимого ОСОБА_17 про визнання договору недійсним та застування насідків недійсності правочину в зв`язку з невірно обраним способом захисту, оскільки договір, що є предметом спору, суд вважає неукладеним.

Як наслідок, не підлягає задоволенню і похідна вимога про застосування наслідків недійсності правочину у виді визнання відсутнім права ОСОБА_1 на виплату гонорару та визнання відсутнім обов`язку ОСОБА_2 щодо сплати гонорару за договором від 18.01.2021 № 25.

При цьому, фактично вказана вище позовна вимога ОСОБА_2 щодо наслідків неукладеного договору була оцінена судом при мотивуванні висновків щодо розгляду відповідної позовної вимоги ОСОБА_1 за первісним позовом, вказане відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, який викладено у постанові від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц

Оскільки суд відмовляє в позові в зв`язку з невірно обраним способом захисту прав позивача ОСОБА_17 , суд додатково не вирішує питання допустимості як доказу проведеної посмертної психіатричної експертизи, доводи щодо чого надавали сторони, та обґрунтованість позовної вимоги як такої, оскільки вказані обставини жодним чином не впливають на рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_17 , так як неправильно обраний спосіб захисту порушеного права виключає дослідження та вирішення судом заявлених позовних вимог по суті (див. постанову Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №911/269/19).

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 61,10 грн. (6110 грн. * 3 651, 10 грн. / 365 110 грн., де 6110 грн. сума задоволених судом вимог до стягнення, 3 651, 10 грн. сума належно сплаченого судового збору, 365 110 грн. сума заявлених позовних вимог).

Розподіл інших судових витрат не здійснювався.

Керуючись ст. ст. 2,4,15,16, 203, 216, 626, 627, 629, 635, 638, 639, 526, 1218, 1282 ЦК України, ст. 1, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст.ст. 4, 12,13, 76-80, 89, 141, 142, 206, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на спадкове майно та стягнення витрат на поховання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на поховання ОСОБА_3 в розмірі 6110 (шість тисяч сто десять) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, застосування наслідків недійсності правочину відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 61 (шістдесят одну) гривню 10 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складене судом 10.04.2024.

Сторони по справі:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Суддя П.В. Миколайчук