Житомирський апеляційний суд
Справа №295/4910/15-ц Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д. М.
Категорія 47 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Борисюка Р.М., Павицької Т.М.,

з участю секретаря судового засідання Смоляра А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/4910/15-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 третя особа: Житомирська міська рада про встановлення порядку користування земельною ділянкою

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12 березня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Лєдньова Д.М. у м. Житомирі

в с т а н о в и в:

У березні 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду із названим позовом та просили встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши в користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну ділянку розміром 0, 1064 га, ОСОБА_3 розміром 0, 0445 га, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - розміром 0, 0779 га.

В обґрунтування позовних вимог зазначали, що вони є співвласниками будинку АДРЕСА_1 . За ОСОБА_1 зареєстровано 59/100 ідеальних частин житлового будинку, за ОСОБА_2 2/100 ідеальних частини, за ОСОБА_3 4/100 ідеальних частин, що підтверджується свідоцтвами про право власності, виданими виконавчим комітетом Житомирської міської ради 19 вересня 2012 року. Власниками іншої частини будинку є відповідачі: ОСОБА_4 - 28/100 ідеальних частин, ОСОБА_5 5/100 ідеальних частин та ОСОБА_6 2/100 ідеальних частини житлового будинку.

Рішенням Житомирської міської ради № 348 від 29 березня 2012 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на зазначену земельну ділянку.

Рішенням Житомирської міської ради № 632 від 27 лютого 2014 року для подальшого вирішення питання встановлення порядку користування земельною ділянкою затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж спірної земельної ділянки.

У березні 2015 року ними складено угоду про порядок користування та розпорядження земельною ділянкою відповідно до фактичних меж користування земельною ділянкою, однак відповідачі відмовилися її підписати.

Посилаючись на те, що здійснення їх прав, що випливають із спільної часткової власності на спірну земельну ділянку, унеможливлює відсутність згоди відповідачів на визначення порядку користування, просили задовольнити позов.

Справа розглядалася судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 квітня 2017 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 21 листопада 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Богунським районним судом м. Житомира 12 березня 2024 року позовні вимоги задоволено. Встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 0,2288 га по АДРЕСА_1 між співвласниками будинку: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 згідно варіанту № 2 першого питання (додатку №2) висновку судової земельно-технічної експертизи № 288/10-2016 від 20.10.2016 року (як невід`ємний додаток до рішення).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12 березня 2024 року та відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд при розгляді справи взяв до уваги лише доводи позивачів, що свідчить про однобічність оцінки судом доказів, наявних в матеріалах справи. В матеріалах справи відсутній додаток №2 до висновку судової земельно-технічної експертизи №288/10-2016 від 20.10.2016 р., на якому графічно відображено порядок користування земельною ділянкою та на який посилається експерт у своєму висновку.Ухвалюючи рішення про встановлення порядку користування земельною ділянкою суд першої інстанції відійшов від розміру ідеальної частки співвласників та виділив ОСОБА_3 земельну ділянку, яка суттєво більше ніж належна йому частка. Земельні ділянки ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зменшилися у площі на 45,8 кв. м. Крім того, суд не взяв до уваги той факт, що згода відповідачів на зменшення їх частки у земельній ділянці в матеріалах справи відсутня. Таким чином, встановлюючи такий порядок користування, суд першої інстанції порушив права відповідачів на виділення їм земельної ділянки з дотриманням їх часток.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвокат Перегуда А.П. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що доводи в апеляційній скарзі не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи. Звертає увагу, що відповідач ігнорує той факт, що справа №295/4910/15-ц розглядалась більше 8 років, про що було добре відомо відповідачу. Відповідачі були присутні на судових засіданнях та користувались своїми правами визначеними ЦПК України, що підтверджується відповідними журналами судових засідань. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, оскільки посилання в апеляційній скарзі на те, що висновок №288/10-2016 не містить жодних додатків, тому не може бути належним доказом у даній справі спростовується тим, що висновок експерта №288/10-2016 від 20.10.2016 наявний в матеріалах справи разом з додатком до нього, що підтверджується супровідним листом експерта (а.с. 138), у якому чітко зазначено, що висновок експерта з додатками складається з 30 аркушів (а.с.140-169).Більше того, з 2016 року по 2024 (протягом 8 років) відповідач жодним чином не ставив під сумнів достовірність додатків долучених до висновку №288/10-2016 від 20.10.2016.Висновком експерта судової земельно-технічної експертизи №288/10-2016 від 20.10.2016, яка призначалась для вирішення питання щодо можливих варіантів розподілу (встановлення порядку користування) земельною ділянкою як з врахуванням вищенаведених відомостей про розмір ідеальних часток співвласників - перше питання, так і з врахуванням даних про інший розмір ідеальних часток співвласників (згідно дослідження 26.02.2018) друге питання, експертом запропоновано два варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою за першим питанням та одне за другим, тому суд дійшов обгрунтованих висновків про встановлення порядку користування земельною ділянкою за варіантом №2.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 та її представник адвокат Слівінський А.О. доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі.

Відповідач ОСОБА_4 також підтримав доводи апеляційної скарги, надав аналогічні пояснення.

Відповідач ОСОБА_6 до апеляційного суду не з`явилась, про місце та час судового засідання повідомлена належним чином, що не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст. 372 ЦПК України).

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представник адвокат Перегуда А.П. проти доводів апеляційної скарги заперечили, надали пояснення аналогічні викладеному у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник Житомирської міської ради Шевчук Н.А. пояснила, що рішенням сесії Житомирської міської ради від 27.02.2014 №632 «Про приватизацію, передачу в оренду земельних ділянок громадянам та внесення змін до рішень міської ради» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,2288га за адресою: АДРЕСА_1 для подальшого встановлення в органах судової влади порядку користування земельною ділянкою. При вирішенні апеляційної скарги покладалась на розсуд суду.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 належить 59/100 ідеальних частин, ОСОБА_2 2/100 ідеальних частин зазначеного житлового будинку на підставі свідоцтв про право власності, виданих виконкомом Житомирської міської ради 19 вересня 2012 року взамін свідоцтв про право власності від 7 березня 2008 року.

ОСОБА_3 належить 4/100 ідеальних частин указаного житлового будинку відповідно до свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Житомирської міської ради 19 вересня 2012 року, взамін договору дарування від 15 червня 2011 року.

ОСОБА_5 є власником 5/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Житомирської міської ради 7 грудня 2012 року взамін свідоцтва про право власності від 19 вересня 2012 року.

Також ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належить в рівних частках 2/100 ідеальних частин зазначеного вище домоволодіння, відповідно до свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Житомирської міськради 7 грудня 2012 року, взамін свідоцтва про право власності від 19 вересня 2012 року.

ОСОБА_4 є власником 28/100 ідеальних частин спірного житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Житомирської міської ради 19 вересня 2012 року, взамін свідоцтва про право власності від 7 березня 2008 року.

Зазначені свідоцтва про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 видані на підставі рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 19 вересня 2012 року № 402, яким вирішено оформити право власності сторін на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку зі зміною розмірів ідеальних часток в домоволодінні внаслідок здійснених прибудов.

Домоволодіння по АДРЕСА_1 складається з двох житлових будинків- будинку АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Житомирською міською радою не приймалось рішення щодо присвоєння окремої адреси житлового будинку по АДРЕСА_2 .

На підставі рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради депутатів трудящих від 21 жовтня 1954 року № 797 земельна ділянка була закріплена за власниками житлового будинку АДРЕСА_1 , та надано їм в постійне користування 0,2314 га, а також у тимчасове користування 0, 1404 га.

31 липня 2009 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також інші співвласники домоволодіння ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 надали нотаріально посвідчену згоду на розмежування земельної ділянки між двома житловими будинками відповідно до ідеальних часток, з присвоєнням нових адрес: будинок літ. «А» - АДРЕСА_2 ; будинок літ. «Б» - АДРЕСА_1 .

Рішенням Житомирської міської ради від 27 лютого 2014 року №632 «Про приватизацію, передачу в оренду земельних ділянок громадянам та внесення змін до рішень міської ради» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,2288га за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення щодо розмежування земельної ділянки між двома житловими будинками відповідно до ідеальних часток не прийнято, оскільки співвласники не досягли згоди щодо розміру земельних ділянок кожного із них.

Звертаючись із позовом, позивачі просили встановити порядок користування земельною ділянкою.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, щооскільки видані свідоцтва про право власності на житловий будинок із зазначенням відомостей про розмір ідеальних часток у праві на нього, а також відтворені відомості за Реєстром на нерухоме майно підтверджують відомості про розмір часток у праві власності співвласників на житловий будинок на час розгляду справи, у суду відсутні підстави для врахування інших даних про такі показники та відступу від офіційно визнаного. Суд погодився з заявленими позивачем вимогами про встановлення порядку користування земельною ділянкою за варіантом № 2 по першому питанню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною першою статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Відповідно до частин першої та третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Сторони у справі визначили порядок користування житловим будинком та господарськими будівлями за їх спільною згодою.

Між сторонами виник спір щодо порядку користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок, який належить сторонам на праві спільної часткової власності.

За змістом частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частинами першою та другою статті 120 ЗК України передбачено, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушень не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до роз`яснень, наданих судам у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», зазначено, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Загальні правила вирішення спорів щодо порядку володіння й користування земельною ділянкою застосовуються також у випадку, коли належний особам на праві спільної власності житловий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходиться в їх користуванні.

Порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований належний співвласникам житловий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається, насамперед, їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, у зв`язку з чим при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або житловий будинок, слід брати до уваги цю угоду.

Верховний Суд у постанові у від 20 жовтня 2022 року в справі № 490/12243/16-ц (провадження № 61-20600св21) вказав, що при вирішенні спору про встановлення порядку користування земельною ділянкою, визначаючи варіанти користування, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування і розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить: ОСОБА_1 -59/100 ідеальних частин, ОСОБА_2 2/100 ідеальних частин, ОСОБА_3 - 4/100 ідеальних частин, ОСОБА_5 - 5/100 ідеальних частин, також ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належить в рівних частках 2/100 ідеальних частин зазначеного вище домоволодіння, а ОСОБА_4 є власником 28/100 ідеальних частин спірного домоволодіння.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень, вхід до якого здійснено із повним доступом судді, вбачається, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 09.09.2019, яке залишене без змін постановою Житомирського апеляційного суду 20.01.2020, у справі №295/3497/17 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про встановлення порядку користування жилим будинком, встановлено порядок користування жилим будинком АДРЕСА_1 , згідно варіанту №1 висновку будівельно - технічної експертизи №670/18-25 від 06.03.2019.

Також судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради депутатів трудящих від 21 жовтня 1954 року № 797 спірна земельна ділянка була закріплена за власниками житлового будинку АДРЕСА_1 , та надано їм в постійне користування 0,2314 га, а також у тимчасове користування 0, 1404 га.

27.03.2015 складено угоду про порядок використання та розпорядження земельною ділянкою відповідно до фактичних меж користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 площею 0, 2288 га. Однак, відповідачі по справі відмовились підписувати вказану угоду.

Відтак, належні відомості про визначення як між колишніми співвласниками будинку, так і між сторонами у справі, відповідного порядку користування спірною земельною ділянкою відсутні.

З метою вирішення питання щодо можливості визначення порядку користування спірною земельною ділянкою ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 13.07.2016 призначено у справі судову земельно-технічну експертизу.

На виконання вимог вказаної ухвали судовим експертом Свістуновим І.С. складено висновок експерта № 228/10-2016 від 20.10.2016 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи (а.с. 140-169 том 1).

Так судовим експертом запропоновано два можливі варіанти порядку користування земельною ділянкою, загальною площею 0,2288 м (2288,0 кв.м) по АДРЕСА_1 , розроблені виходячи з ідеальних часток співвласників житлового будинку в розмірі: 61/100, 4/100 та 35/100, надані в дослідницькій частині і зображені на схемах в Додатках №№1-2 до даного Висновку, а також можливий варіант порядку користування земельною ділянкою, загальною площею 0,2288 м2 (2288,0 кв.м) по АДРЕСА_1 , розроблений виходячи із часток співвласників житлового будинку, визначених у висновку експерта №18-03/2016 від 18.03.2016 в розмірі 27/100, 14/100 та 59/100, наданий в дослідницькій частині і зображений в схемі Додатку №3 до даного висновку.

В подальшому 10.01.2016 судовий експерт Свістунов І.С. на адресу Богунського районного суду м. Житомира надіслав лист № 689/388, в якому зазначив, що при складанні висновку №388/10-2016 від 20.10.2016 було допущено описки в умовних позначеннях, що містяться в додатках №№1-3 до даного висновку, а саме невірно зазначена площа, згідно якої пропонується надати в користування кожному із співвласникам земельні ділянки та ділянки в обмежене користування, при цьому площа, що зазначена на схемах в даних додатках та в описовій частині висновку зазначена вірно. В зв`язку з чим направив додатки №№1-3 з виправленнями до зазначеного вище висновку (том 1 а.с. 195-198).

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суду, передаючи справу на новий розгляд у своїй постанові від 21.03.2018 наголосив та звернув увагу суду при новому розгляді, що ідеальні частки сторін у житловому будинку АДРЕСА_1 визначені свідоцтвами про право власності, виданими сторонам 19 вересня 2012 року та 7 грудня 2012 року на підставі рішень виконавчого комітету Житомирської міської ради № 402 від 19 вересня 2012 року та

№ 500 від 5 грудня 2012 року, з урахуванням здійснених ними прибудов.

А тому колегія суддів вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції обгрунтовано взяв до уваги висновок експерта № 228/10-2016 від 20.10.2016 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи (а.с. 140-169 том 1).

Аналізуючи запропоновані експертом варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 0,2288 га по АДРЕСА_1 , колегія суддів зазначає, що при першому варіанті порядку користування земельною ділянкою, який зображено на схемі в додатку №1 до даного висновку сарай (літ «Л»), що фактично перебуває в користуванні ОСОБА_3 пропонується надати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з відповідною грошовою компенсацією. При цьому варіанті користування земельної ділянки відступу від ідеальних часток співвласників у майні не вбачається.

Водночас другий варіант порядку користуванні спірною земельною ділянкою розроблений з відступом від ідеальних часток співвласників, а саме ОСОБА_3 надано 190,2 кв.м, що на 98, 7 кв. м більше від ідеальної частки, решту земельної ділянки розміром 2097, 8 кв м. розділено між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у співвідношенні до їх ідеальних часток.

Виходячи із наведеного, визначаючи порядок користування за 2 варіантом судової земельно-технічної експертизи № 228/10-2016 від 20.10.2016 суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідний варіант хоча і передбачає відхилення від ідеальної частки у праві на майно з наданням на користь позивача ОСОБА_3 земельної ділянки більшої площі у порівнянні з належною згідно ідеальної частки, проте, не вбачає необхідності вжиття суттєвих за обсягом робіт та побутових незручностей заходів по перевлаштуванню паркану, який, зі слів позивачів, зведено безпосередньо стороною відповідачів, крім того, не виявляє необхідності передачі сараю літ. «Л», який належить ОСОБА_3 , у тому числі, за судовим рішенням, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які в свою чергу зобов`язані будуть компенсувати йому вартість сараю.

При цьому судом враховано зручність користування будинком з огляду на закріплений порядок користування, звичний для мешканців.

Колегія суддів вважає, що такий порядок користування земельної ділянки враховує фактичне розташування об`єктів нерухомого майна усіх сторін, наближений до фактичного порядку користування земельною ділянкою, найбільш відповідає розміру часток кожного співвласника у праві спільної часткової власності у праві користування спірною земельною ділянкою і не порушує їх майнові права, зокрема не передбачає додаткових грошових витрат жодної із сторін та забезпечує право сторін щодо вільного доступу до належних частин будинку кожної із сторін та можливість безперешкодного доступу до конструктивних елементів і споруд, зовнішніх стін частини будинку, яка знаходиться в їх власності, можливості обслуговування та поточного ремонту стін і даху будинку.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Колегія суддів зауважує, що у разі встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою за першим варіантом експертизи майновий тягар компенсації вартості сараю, який знаходиться в користуванні ОСОБА_3 , буде покладено лише на ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . В той час як за 2 варіантом встановлення порядку користування спірною земельною ділянкоюпри здійсненні відступу від ідеальних часток, розмір земельних ділянок зменшується пропорційно відповідно до часток ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , так і ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у співвідношенні до їх ідеальних часток та не передбачає будь-яких матеріальних витрат, передачі майна тощо, в тому числі не порушує і встановлений порядок користування будинком усіма співвласниками. А тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо зменшення розміру належної їй в користуванні земельної ділянки без її згоди не заслуговують на увагу з огляду на забезпечення майнових інтересів усіх сторін.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що відсутній додаток №2 до висновку судової земельно-технічної експертизи №288/10-2016 від 20.10.2016, на якому графічно відображено порядок користування земельною ділянкою та на який посилається експерт у своєму висновку спростовуються матеріалами справи.

Доводи сторони відповідачів про те, що будинок у АДРЕСА_1 , який складається із двох будинків, є єдиним домоволодінням, оскільки будинку АДРЕСА_2 не присвоєно адресу, що впливає на частки співвласників у домоволодінні та поділу земельної ділянки, не можуть бути враховані, оскільки хоча й рішення Житомирської міської ради про присвоєння адреси будинку під АДРЕСА_1 відсутнє, проте фактично така адреса існує і визнається, про що, зокрема, свідчить видача виконавчим комітетом Житомирської міської ради 19 вересня 2012 року свідоцтв про право власності співвласникам будинку АДРЕСА_2 , рішення Житомирської міської ради від 27 лютого 2014 року №632 «Про приватизацію, передачу в оренду земельних ділянок громадянам та внесення змін до рішень міської ради» яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,2288га за адресою: АДРЕСА_1 .

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить із того, що у справі, що переглядається, судом надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникли в застосуванні норм матеріального та процесуального законодавства до спірних правовідносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Судові витрати необхідно залишити за сторонами, оскільки судом апеляційної інстанції залишено без змін рішення суду першої інстанції, тому питання перерозподілу судових витрат не вирішується апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24.12. 2024.

Головуючий Судді: