Провадження 2/465/3857/24
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

"23" грудня 2024 р. м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Баран О. І., розглянувши питання про відкриття провадження у справі:

позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ),

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ),

предмет позову: стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

17 грудня 2024 року (вх.№37177/24) позивач звернувся до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача кошти за договором позики від 20.08.2022 у розмірі 185 000 доларів США та вирішити питання про розподіл судових витрат.

До позовної заяви додано копію договору позики, укладеного у простій письмовій формі.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що така не відповідає вимогам 175, 177 ЦПК України та підлягає залишенню без руху.

Так, згідно ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У порушення встановлених вимог, у поданій позовній заяві відсутні попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; відомості про номери засобів зв`язку, наявність або відсутність адреси електронної пошти, а також про наявність або відсутність електронного кабінету позивача у справі. Щодо відповідача зазначено про те, що такі йому невідомі. Втім позивачу слід вказати у позовній заяві хоча б ті відомі засоби зв`язку із відповідачем, які були актуальними станом на момент укладення договору позики чи настання строку платежу. На думку судді, сумнівним є те, що будь-яка особа надаватиме кошти іншій, засоби зв`язку із якою їй не відомі. Належне з`ясування указаних обставин має важливе значення для реалізації принципу рівності та змагальності сторін.

Також суддя звертає увагу на те, що відповідно до змісту позовної заяви, позивач орієнтує суд на те, що відповідач суми позики не повернув і ухиляється від її повернення.

Однак, позивачем не зазначаються обставини, з яких випливають його висновки про те, що відповідач саме ухиляється від повернення позики. Адже, у позовній заяві він стверджує про те, що йому не відомі засоби зв`язку із відповідачем, а на окремому аркуші позивач підтверджує відомості про те, що ним не вживалися заходи досудового врегулювання спору, і не вживалися заходи забезпечення доказів або позову.

Тому позивачу слід конкретизувати обставини щодо ухилення відповідачем, на думку позивача, від виконання умов договору та усунути сумніви і протиріччя його позовної заяви. Чітко конкретизувати у який спосіб сторони договору контактували між собою, якими засобами зв`язку, коли востаннє, чи здійснював позивач контроль за використанням відповідачем коштів, тощо.

Також позивачу слід конкретизувати відомості про те чи здійснювалось обтяження нерухомого майна, у зв`язку із укладенням договору позики.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів сумою, яка стягується.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Водночас Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання на території України грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Разом з тим, ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України визначено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У позовній заяві позивачем зазначено ціну позову в іноземній валюті 185 000 доларів США.

Із долученого позивачем до матеріалів позовної заяви договору позики від 20.08.2022 року вбачається, що сторонами узгоджено передачу позичальникові грошові кошти у сумі 185 000 доларів США, що станом на день отримання позики згідно курсу НБ України складає 6 763 600,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів на умовах, визначених цим договором.

Таким чином, сторони погодили, що змістом зобов`язання є повернення заборгованості в розмірі, який еквівалентний 185 000 доларів США на момент повернення боргу. Фактично, валюту платежу сторони у договорі не конкретизували. Водночас, відсутність у договорі посилання на валюту платежу не спростовує вимог публічного порядку про те, що на території України гривня є єдиним засобом платежу незалежно від валюти зобов`язання.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем зазначено ціну позову 185 000 доларів США/

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

У цьому випадку ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Виходячи саме з такої ціни позову (в національній валюті), визначається розмір судового збору, що підлягає сплаті. Однак якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору (збір сплачено раніше), то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову.

Проте, позивачем в порушення вищезазначених вимог не зазначено ціну позову відповідно до офіційного курсу встановленого Національним банком України на день подання позову, а лише сплачено судовий збір у максимальному розмірі (15140,00 грн.).

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Як вбачається з матеріалів заяви, позивачем додано ряд додатків у копіях, проте вони не засвідчені належним чином, що є процесуально не допустимим.

Відповідно до ч. 2 ст. 95, ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно до ч. 4 ст. 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку встановленому чинним законодавством.

Порядок засвідчення копій документів визначений п. п. 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року № 55. За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів «Згідно з оригіналом»; назви посади; особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища; дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Тобто, вищевказані подані копії документів не відповідають вимогам засвідчення копій: не містять дати посвідчення, прізвища та ініціалів особи, що їх посвідчила.

При цьому, слід врахувати правову позицію, висвітлену в рішенні Верховного Суду у справі № 904/8549/17 від 11.07.2018, а саме що незасвідчені або неправильно засвідчені копії документів можуть бути належними, проте недопустимими доказами у справі і є підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин вважаю, що позовну заяву, необхідно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків, викладених у резолютивній частині, у відповідності до вимог Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 43, 95, 175, 177, 185, ЦПК України, ст. 192, 524, 533, 1046 ЦК України суд,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. 175 і 177 цього кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

У разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Баран О. І.