Справа № 214/6843/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 грудня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін,цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Малкова Марія Вікторівна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. від 21.08.2020 року, зареєстрований в реєстрі за №19469 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Дебт Форс» заборгованості у сумі 49677 грн. 51 коп. таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Малкової М.В. перебуває виконавче провадження №63146352 від 28.09.2020 року щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №19469 від 21.08.2020 року про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал», правонаступником якого є ТОВ «Дебт Форс», згідно ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 16.05.2024 року, у розмірі 49677 грн. 51 коп. за Кредитним договором №2345/3328DCLRKPT від 26.08.2014 року, укладеним між ПАТ «Платинум Банк» та позивачем. Про існування даного виконавчого провадження позивач дізналась у червні 2024 року з мобільного додатку єдиного порталу державних послуг «Дія» та з офіційного веб-сайту АСВП. Із вчиненим виконавчим написом позивач не згодна, вважає, що його вчинено з порушенням вимог законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Так, позивач зазначає, що ніяких фінансових зобов`язань перед ТОВ «Дебт Форс» вона не має, повідомлення письмової вимоги від відповідача не отримувала, зазначена у виконавчому написі сума заборгованості необґрунтована, безпідставна та не підтверджується належними письмовими доказами. Також, жодних процесуальних документів засобами поштового зв`язку позивач від приватного виконавця чи приватного нотаріуса не отримувала. Крім того, позивач вказує, що вчинений виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений на Кредитному договорі, що не посвідчений нотаріально. У зв`язку із чим позивач звернулась до суду за захистом порушених прав.

Ухвалою суду від 15.08.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу 15-денний строк з дня отримання даної ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву.

14.11.2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вважав, що виконавчий напис вчинено з дотримання вимог діючого законодавства, тому відсутні підстави визнавати його таким, що не підлягає виконанню. Крім того, вказував, що заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн. 00 коп. значно завищені, не відповідають рівню складності справи, оскільки позовна заява є незначної складності та її складання не потребує значного часу та особливих навиків та знань, у зв`язку із чим витрати на професійну правничу допомогу стягненню не підлягають, про що представником відповідача надано також клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі стягненню не підлягають та мають бути зменшені.

18.11.2024 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якій висловив незгоду із доводами представника відповідача, викладеними у відзиві та зазначив обставини тотожна викладеним у позовній заяві. Також вказав, що витрати на правову допомогу документально підтверджені та доведені, пов`язані із розглядом справи. їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору. А тому наявні підстави для їх стягнення у заявленому розмірі.

Від третіх осіб заяви по справі не надходили.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, 26.08.2014 року між ПАТ «Платинум Банк» та позивачем було укладено Кредитний договір №2345/3328DCLRKPT за умовами якого позивач отримала кредит у розмірі 18525 грн. 31 коп. строком на 65 платіжних періодів, зі сплатою процентів за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також інших платежів, згідно умов укладеного договору.

Згідно Виписки з особового рахунку, у зв`язку із неналежним виконанням умов Кредитного договору, станом на 27.07.2020 року заборгованість позивача становила 49027 грн. 51 коп.

21.08.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №19469 та яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за Кредитним договором № 2345/3328DCLRKPT від 26.08.2014 року, укладеним нею з ПАТ «Платинум Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 147 від 22.03.2018 року є ТОВ «Фінансова компанія «Женева». Правонаступником усіх прав та обов`язків якого. На підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами б/н від 27.07.2020 року є ТОВ «Вердикт Капітал». Строк платежу за договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 27.07.2020 року по 27.07.2020 року. Сума заборгованості складає 49027 грн. 51 коп., з яких: 10474 грн. 64 коп. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 52 грн. 35 коп. прострочена заборгованість за комісією; 1036 грн. 00 коп. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 5547 грн. 31 коп. строкова заборгованість за сумою кредиту; 175 грн. 97 коп. строкова заборгованість за комісією; 31741 грн. 24 коп. строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 0 грн. 00 коп. строкова заборгованість за штрафами і пенями. За вчинення виконавчого напису сплачено плати в розмірі 650 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 49677 грн. 51 коп.

25.09.2020 року представник ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до приватного виконавця із заявою про примусове виконання рішення.

28.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63146352 з виконання виконавчого напису № 19469 від 21.08.2020 року, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. Також, 02.10.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.05.2024 року задоволено заяву ТОВ «Дебт Форс», замінено вибулого стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на правонаступника ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадженні на підставі виконавчого напису №19469, вчиненого 21.08.2020 року приватним нотаріусом Гараєм О.С. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором.

Порядок вчинення виконавчого напису та його форма врегульовано Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», 16 главою Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Як передбачено в п. п. 3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

Відповідно до п. 2-2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині, доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду у справі №826/20084/14 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року відмовлено.

Оскаржений позивачем виконавчий напис вчинений нотаріусом 26.11.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до Кредитного договору №2345/3328DCLRKPT від 26.08.2014 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Платинум Банк», правонаступником якого є відповідач. Доказів його нотаріального посвідчення відповідачем до суду не надано.

Разом з тим, розділом 3 глави 16 Порядку встановлені умови за яких вчиняються виконавчі написи нотаріуса, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Учинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2019 року у справі №569/8884/17.

Суд також зауважує, що заборгованість повинна бути безспірною, тобто боржник окрім обізнаності щодо розміру заборгованості повинен її визнати та погодитись із її розміром.

Так, відповідач не надав до суду доказів обізнаності позивача про існування заборгованості, ознайомлення з її розміром та її визнання. Відтак є підстави вважати, що заборгованість позивача за Кредитним договором, за яким виконавчим написом нотаріуса звернуто стягнення з позивача, не є безспірною.

Разом з тим, суд не бере до уваги твердження представника відповідача, висловлені у поданому відзиві, оскільки такі стосуються стягнутого розміру кредитної заборгованості та відсутності доказів з боку сторони позивача щодо спростування її розміру, оскільки обґрунтованість розміру заборгованості та взагалі факт її існування не є предметом розгляду у даній справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №19469 від 21.08.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості,є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Разом з тим, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у загальному розмірі 1816 грн. 80 коп. (1211 грн. 20 коп. судовий збір за подання до суду позовної заяви + 605 грн. 60 коп. судовий збір за подання заяви про забезпечення позову).

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн. 00 коп., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч.ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Судом встановлено, що 24.07.2024 року між адвокатом Ніколенко М.Є. та позивачем було укладено Договір про надання правничої допомоги № 1/24/07, відповідно до якого адвокат зобов`язався надати юридичні послуги щодо захисту та представництва інтересів клієнта. Згідно п. 4.2 Договору, сторони узгодили, що витрати адвоката, понесені останнім або його представником у зв`язку з виконанням доручень клієнта, оплачуються клієнтом не пізніше наступного дня згідно виставленого адвокатом рахунку.

На підтвердження витрат, понесених на правничу допомогу, суду було надано Акт №01 від 15.11.2024 року прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги №1/24/07 від 24.07.2024 року, згідно якого сторони своїми підписи засвідчили факт виконання робіт (послуг) адвокатом та приймання їх клієнтом, а також домовились, що вартість послуг за даним договором становить 15000 грн. 00 коп. Також вказаний Акт містить детальний перелік наданих адвокатом послуг, їх обсяг та вартість. Квитанцією №01 від 15.11.2024 року підтверджено факт оплати позивачем наданих адвокатом послуг у розмірі 15000 грн. 00 коп.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд бере до уваги характер правовідносин у цій справі, те, що дана справа є нескладною та розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відтак не потребує від представника позивача значних зусиль у наданні правничої допомоги, зокрема, таких як подання додаткових клопотань та участь у судових засіданнях, враховуючи те, що у даній категорії справ вже сформувалась судова практика, що в свою чергу не потребує додаткового правового аналізу з боку адвоката для складання документів та формування правової позиції у справі, враховує час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, котрі є незначними, критерії розумності їхньої вартості, неминучості, обґрунтованості, а також думку представника відповідача про неспівмірність витрат із складністю справи та приходить до висновку про дійсну неспівмірність розміру витрат із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом витрачених адвокатом на виконання робіт, обсягом наданих послуг, тобто завищення їхнього розміру, тому суд дійшов висновку про необхідності зменшення розміру витрат та стягнення із відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 18 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, ст.ст. 4, 12, 13, 19, 23, 137, 141, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Ніколенко Максим Євгенович,задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 21.08.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем та зареєстрований в реєстрі за №19469 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» заборгованості у розмірі 49677 грн. 51 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, Харківське шосе, буд. 201/203, літ. 2А, офіс 602) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1816 грн. 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.