Справа № 369/4982/24
Провадження № 2/369/4804/24
РІШЕННЯ

Іменем України

14.06.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Кубарській Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу № 369/4982/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, шляхом зміни способу стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

24.03.2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить:

збільшити розмір стягуваних аліментів, шляхом зміни способу стягнення, з відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/2 частин від усіх видів заробітку та доходу, на тверду грошову суму в розмірі - 2000 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірваний на підставі рішення суду.

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В даний час діти проживають із позивачем за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.12.2015 року шлюб було розірвано.

Позивач зазначає, що відповідач ухилявся від добровільного утримання дітей аліменти стягувалися в судовому порядку.

На підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області (справа № 369/5327/15) від 06.11.2015 року - відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на користь позивача на утримання дітей у розмірі 1/2 частки з усіх видів свого заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач має нефіксований дохід, тому позивач бажає змінити спосіб стягнення аліментів і отримувати аліменти в твердій грошовій сумі.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.04.2024 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у судове засідання не з`явилась; про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином; подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України).

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірваний на підставі рішення суду.

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В даний час діти проживають із позивачем за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.12.2015 року шлюб було розірвано.

На підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області (справа № 369/5327/15) від 06.11.2015 року - відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на користь позивача на утримання дітей у розмірі 1/2 частки з усіх видів свого заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 статті 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Верховний Суд України у своїй постанові від 05.02.2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Частинами 1, 2 статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При вирішенні даного позову суд бере до уваги значний період часу, що минув із дати визначення розміру аліментів, внаслідок чого істотно змінились обставини які впливають на розмір аліментів, зокрема, як зазначає позивач, відповідач має нефіксований дохід, тому позивач бажає змінити спосіб стягнення аліментів і отримувати аліменти в твердій грошовій сумі. Із огляду на ці обставини, підлягає врахуванню факт зміни розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, ріст цін у зв`язку з інфляцією на оздоровлення, харчування, лікування.

Також судом враховуються положення ч. 5 ст. 183 СК України, якою передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, закон гарантує стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини в мінімальному розмірі, зокрема на одну дитину в розмірі чверті від доходів боржника, а на двох дітей - однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів у безспірному порядку.

Також суд враховує правову позицію Верховного суду України у справі за № 6-143цс13, відповідно до якої з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Указана правова позиція неодноразово підтримана Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20,від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження№ 61-16697св21, та інших.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

З урахуванням вище наведеного, суд приходить до висновок, що стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, а саме 2000,00 на кожну дитину є розумним та співмірним з мінімальним розміром аліментів, що визначений законом та слугуватиме якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, визначенні ст. 182 Сімейного кодексу України.

Відповідач є здоровою, працездатною особою, тобто може працювати і отримувати дохід. Ним не надано заперечень щодо неможливості сплати аліментів в твердій грошовій сумі, доказів щодо скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі останній не надав.

Суд наголошує, що обов`язок утримувати спільних дітей є рівною мірою обох батьків. При цьому суд враховує, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження на того з батьків, з ким проживає дитини, у зв`язку з чим з`являється певний дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє з батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку на матір.

Враховуючи наведене, необхідно змінити спосіб стягуваних з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/2 частин від усіх видів заробітку та доходу, на тверду грошову суму в розмірі - 2000 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 13, 77-81, 89, 141, 247, 258, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Збільшити розмір стягуваних аліментів, шляхом зміни способу стягнення, з відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/2 частин від усіх видів заробітку та доходу (рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області (справа № 369/5327/15) від 06.11.2015 року), на тверду грошову суму в розмірі - 2000 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 28.06.2024 року.

Суддя А.В. Янченко