Провадження №2/592/231/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді - Косолап М.М.,

за участю секретаря - Надточий К.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачки - ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав,

у с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

25.09.2023 ОСОБА_1 (далі - позивач) через свого представника звернувся з позовом до суду і просить позбавити ОСОБА_3 (далі - відповідачку) батьківських прав щодо неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що проживав з відповідачкою у цивільному шлюбі за адресою: АДРЕСА_1 , мають сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя не склалося, відповідачка забрала сина і почала проживати за адресою: АДРЕСА_2 . Через півроку змушений був забрати дитину до себе. Син був у занедбаному і хворобливому стані, без засобів гігієни і нормального харчування. З того часу син проживає разом з ним. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.02.2022 на його користь з відповідачки стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення із 05.11.2021. Відповідачка ухиляється від обов`язку сплачувати аліменти і станом на 27.07.2023 заборгованість становить 68008,39 грн. Він самостійно займається вихованням дитини, піклується про його духовний і фізичний розвиток, отримання ним освіти. Відповідачка не цікавиться життям сина, його навчанням, не приймає участі у вихованні дитини, не проявляє належної материнської турботи, не цікавиться станом здоров`я. За результатами обстеження психоемоційного стану ОСОБА_4 , проведеного 08.09.2023 практичним психологом зроблено висновок, що у Назара фактично не сформований образ матері в особі ОСОБА_3 , як значимої особи, оскільки вона протягом багатьох років не приймала участі у його житті і вихованні. Хлопчик не має уявлення про цю людину.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали і просили задовольнити з підстав самоусунення відповідачки від виконання своїх обов`язків.

Позивач ОСОБА_1 , допитаний як свідок, пояснив, що з відповідачкою мешкав за його місцем проживання біля року. Далі ОСОБА_3 забрала сина ОСОБА_5 і пішла проживати у свою квартиру. Приблизно через півроку від знайомих став дізнаватися про те, що відповідачка стала продавати речі з квартири і зі своєю матір`ю забрали сина ОСОБА_5 , коли йому було приблизно півтора роки. У квартирі було пусто, відсутні меблі, хоча раніше вони там були. Не було умов проживання для дитини. ОСОБА_6 дійсно поїхала в реабілітаційний центр лікуватися і була там приблизно півроку, приїздила до них пару раз, один раз з лікарем до дитини. На той час дитина ходила в дитсадок, у 6 років пішов у школу №18, де баба працює прибиральницею. Зараз сину 8 років. Мати була на дні народження дитини коли йому виповнявся 1 рік, ще раз на їх запрошення в його 5 чи 6 років. Подарунки не дарувала. Один раз передавала 100 доларів сину, які отримала від своєї матері для дитини. Син до 6 років чекав маму, яка обіцяла приходити, але не виконувала свої обіцянки. Зараз дитина маму не згадує. Мати з`являлася побачити дитину, але ні вихованням, ні утриманням не займалася. Останні 4 роки матері в житті дитини немає. Він ніколи не забороняв матері бачити сина, його мати інколи бачилась з ОСОБА_3 . У 2021 році звертався до суду стягнути аліменти. Зараз син навчається у школі, він займається його розвитком, вихованням, утриманням.

Відповідачка ОСОБА_3 відзив не подала і у судовому засіданні позов не визнала. В обґрунтування заперечень зазначила, що сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , коли йому було 1 рік 8 місяців, сама привела до батька у 2018-2019 роках. Приблизно через півроку після розлучення потребувала лікування від наркозалежності. Вона довіряла колишньому чоловіку і його матері, тому тимчасово віддала їм сина. Після тривалого лікування у неї не було умов для проживання дитини, потрібно було робити ремонт. Так склалися життєві обставини, що вона сина не забрала. За можливості навідувала дитину на свята. Свекрусі давала 100 доларів для дитини. Декілька разів приходила у школу, де навчається син та працює мати позивача, щоб зустрітися, вчила з ним уроки. Свекруха просила не травмувати дитину. Позивач і його мати соромилися її і просили не приходити до школи. З 23.08.2023 вона перебуває в слідчому ізоляторі, позивач скористався таким становищем і звернувся з позовом. Вона любить сина, це сенс її життя, тому просила не позабавляти батьківських прав.

Третьою особою Управлінням «Служба у справах дітей» Сумської міської ради подано клопотання про розгляд справи без їх участі та підтримання висновку.

Заяви, клопотання.

23.10.2023 представником позивача подано заяву про виклик свідків.

23.10.2023, 21.12.2023, 09.01.2024, 02.02.2024 третьою особою подано клопотання про проведення судового засідання без участі їх представника.

20.11.2023 від третьої особи надійшов висновок про можливість позбавлення батьківських справ.

22.11.2023 представником позивача подано клопотання про долучення доказів.

Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 29.09.2023 по справі відкрито загальне позовне провадження.

23.10.2023 підготовче засідання відкладено через неявку відповідачки на 07.11.2023.

07.11.2023 за клопотанням представника позивача підготовче судове засідання відкладено на 20.11.2023.

20.11.2023 у зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті підготовче засідання відкладено на 06.12.2023.

06.12.2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження і призначено судовий розгляд на 21.12.2023.

21.12.2023, 29.01.2024, 11.03.2024, 14.03.2024 постановлено ухвали про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Державною установою «Сумський слідчий ізолятор» за місцем перебування відповідачки ОСОБА_3

21.12.2023, 29.01.2024 судовий розгляд відкладено для виклику свідків.

21.02.2024 у зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті судовий розгляд відкладено на 14.03.2024.

14.03.2024 за клопотанням відповідачки судовий розгляд відкладено на 04.04.2024.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Позивач ОСОБА_1 є власником 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , проживає у вказаному житлі разом з сином ОСОБА_7 та своєю матір`ю ОСОБА_8 , що визнається відповідачкою (а.с.13-15).

ОСОБА_4 є учнем 2-А класу КУ СЗОШ № 18 СМР мати учня до школи не з`являлася за час навчання дитини, з учителем не спілкувалася й не приймала участі в батьківських зборах, що підтверджується довідками КУ Сумської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №18 Сумської міської ради. Освітній процес в 1-4 класах здійснюється за очною формою навчання (а.с. 12,61).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.02.2022 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини, сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 05.11.2021 (а.с. 9).

ОСОБА_3 аліменти не сплачує, внаслідок чого станом на 01.07.2023 утворилася заборгованість у розмірі 68008,39 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.07.2023, складеним старшим державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми (а.с. 10).

Згідно Довідки про обстеження психоемоційного стану ОСОБА_4 , складеної 08.09.2023 практичним психологом ОСОБА_9 , хлопчик самодостатній та активний, рівень його інтелектуального розвитку достатньо високий. Відчувається емоційний зв`язок між дитиною і батьком. Дитина розповіла про те, як старший брат ОСОБА_10 допомагає йому з уроками, як у двох займаються спортом і у які ігри грають. Багато позитивних емоцій викликали питання про бабусю ОСОБА_11 на яку лягла основна турбота про побут і розвиток дитини. На запитання психолога щодо мами, хлопчик розгубився, зніяковів, помовчав, потім сказав: «Вона билась з ОСОБА_12 (співмешканцем), а я плакав. А коли це було ? - Коли я жив з мамою». На питання коли останній раз бачив маму ОСОБА_5 згадав про те, що перед Новим роком вона приходила у школу. Нічого конкретного не пригадав. Під час розмови про маму емоційний стан хлопчика не змінився. Він не закрився, не хвилювався, не тривожився, скоріше йому було незручно про ці події згадувати. Стало очевидно, що психічний та психологічний розвиток ОСОБА_5 у раннього, дошкільному та молодшому шкільному віці відбувався без присутності біологічної мами, саме тому її образ в уяві хлопчика не сформувався. Немає подій, які б викликали спектр емоційних переживань. Психолог дійшла висновку, що родина, у якій сьогодні проживає ОСОБА_5 , створює усі умови для повноцінного виховання і ОСОБА_13 задовільного стану здоров`я хлопчика. Завдяки зусиллям батька та бабусі ОСОБА_5 справляється з труднощами розвитку та має можливість активно розвиватись. У Назара практично не сформований образ матері в особі ОСОБА_3 , як значимої особи, оскільки вона протягом багатьох років не приймала участі у його житті та вихованні. Хлопчик не має уявлення про цю людину та не пов`язує з нею ніяких подій та переживань (а.с. 16-20,62).

Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради надало Висновок від 17.11.2023 № 1792/27.1-26, згідно якого об`єктивно ОСОБА_3 могла виконувати батьківські обов`язки по вихованню сина ОСОБА_5 , однак самоусунулася від їх виконання, свідомо нехтує своїми обов`язками, аліменти не сплачує, контакт з дитиною втрачено, вважають за можливе позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 49-51).

Згідно Акту обстеження умов проживання, складеного 20.10.2023 головним спеціалістом Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради ОСОБА_14 , за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5 проживає разом з батьком, бабусею та старшим братом. Умови проживання задовільні, у квартирі чисто, прибрано, речі мають доглянутий вигляд. Назар займає окрему кімнату разом з бабусею, має особисте місце для навчання, ігор та відпочинку. Під час обстеження дитина була вдома, ОСОБА_5 був комунікабельним, добре йшов на контакт, повідомив, що проживає та проводить вільний час з батьком або бабусею чи старшим братом, саме вони допомагають йому в усіх справах, у навчанні, водять його до центрів розваг. На запитання: «Коли останній раз бачився з мамою?», відповів - «Колись зустрічався, передавала якісь солодощі». На запитання: «Чи хотів би зустрічатися з мамою, проводити разом з нею вільний час?», відповів - «Ні». (а.с. 46).

Згідно заяви ОСОБА_3 від 08.11.2023 на адресу Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради відповідачка повністю не згодна з позовними вимогами колишнього співмешканця ОСОБА_1 щодо позбавлення її батьківських прав. Зі своїм сином постійно підтримує зв`язок, бере активну участь у вихованні та утриманні, дуже любить і сумує за ним (а.с. 48).

Позивач ОСОБА_1 , як електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування 5 розряду ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 місяців до 31.08.2024 (а.с. 92).

Свідок ОСОБА_8 суду підтвердила, що позивач її син, який з відповідачкою жили без реєстрації шлюбу і у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 . Прожили у її квартирі один рік. У відповідачки є старша дочка ОСОБА_15 , якій 21 рік і вона мешкає окремо. ОСОБА_3 забрала ОСОБА_5 коли йому було 1 рік 7 місяців і пішла проживати до себе у квартиру. ОСОБА_3 почала пити, не платити за садок. Коли їм стало про це відомо вони з сином пішли у квартиру відповідачки - онук, якому було 2 роки 2 місяці сидів на підлозі на матраці у кутку кімнати, більше нічого не було. Вони забрали дитину і документи на нього до себе. Раніше онук чекав на маму, виглядав її з вікна пару років, вона обіцяла йому, але не приходила. Подарунків на день народження дитини мати не дарувала. У 2021 році приносила іграшку робота. Вона підгодовувала ОСОБА_3 і її співмешканця ОСОБА_12 , бо жаліла. Коли мати хотіла побачити сина вона ніколи не перешкоджала - раз зустріла ОСОБА_3 на ринку та попросила онука додому і через годину вже повернула. Вона працює прибиральницею у школі, де навчається ОСОБА_5 і коли її зміна ОСОБА_3 приходила до школи. Раз ОСОБА_5 зі школи забрав син і відповідачка попросила поїсти і вона її привела додому. Квартира ОСОБА_3 на території школи, світло вимкнуто, двері на шурупах забиті. 100 доларів ОСОБА_3 передавала, але ці гроші не її, їх для онука передала її мати через свого співмешканця з АРК Крим. До лікарів, школи онука водить вона чи його батько.

Свідок ОСОБА_16 суду підтвердила, що проживає у квартирі АДРЕСА_3 , є сусідкою позивача, знає відповідачку. ОСОБА_5 з 2 років проживає з батьком та бабою, яка займаються його вихованням, водили в садок, а зараз до школи. ОСОБА_3 бачила біля під`їзду їх будинку, коли вона зі співмешканцем приходили за продуктами до матері позивача - ОСОБА_17 , яка їх підгодовувала.

Свідок ОСОБА_18 суду підтвердила, що є черговою у будинку за місцем проживання позивача, сидить на 1 поверсі і мимо неї всі мешканці і гості заходять і виходять. З 1988 року знає ОСОБА_1 та його матір. Позивач проживає разом зі своєю матір`ю та своїми двома синами - Назаром 8 років та ОСОБА_10 20 років. Відповідачка жила з позивачем, народився син ОСОБА_5 , а потім щось трапилося і вона перестала її бачити. Коли бачила, ОСОБА_19 або сама зі своїм новим чоловіком ОСОБА_12 приходили до матері позивача за продуктами. Бачила, як відповідачка біля під`їзду інколи спілкувалася хвилин 5-10 з Назаром, він не завжди був радий. Назара бачить кожного дня, у школу водить баба, забирає батько. Відповідачку не бачила півтора роки до початку війни.

З 23.08.2023 ОСОБА_3 перебуває в Державній установі «Сумський слідчий ізолятор» і вироком Зарічного районного суду м. Суми від 19.03.2024, який на момент ухвалення даного рішення не набрав законної сили, їй залишено запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не більш ніж до 17.05.2024 включно.

Також ОСОБА_3 була засуджена 13.06.2023 Зарічним районним судом м. Суми за ч.1 та ч.2 ст. 185 КК України до 2-х років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;19.07.2023 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 4 ст. 185 КК України до 5-ти років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно частини 3 статті 4 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожна особа має право на проживання в сім`ї. Особа може бути примусово ізольована від сім`ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Пленум Верховного Суду України у пунктах 15, 16 постанови від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надав роз`яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судовим розглядом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є ОСОБА_1 .

Син сторін з кінця 2017 року проживає разом з батьком та бабою за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на утриманні позивача, що визнано відповідачкою.

Сама відповідачка визнає той факт, що в інтересах Назара, у його 1 рік 8 місяців, віддала на певний час батьку та бабусі, оскільки внаслідок складних життєвих обставин потребувала лікування від залежності та реабілітації.

На момент ухвалення рішення дитині виповнилося 8 років і 6 місяців, тобто більше 6 років дитина проживає без піклування матері, внаслідок чого образ матері в особі ОСОБА_3 , як значимої особи в уяві хлопчика не сформувався, що підтверджено висновком психолога. За останні 6 років ОСОБА_3 сина з днями народження не вітала, вихованням не займається, в утриманні дитини участі не бере, аліменти не сплачує, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Доказів вчинення будь-яких дій на зміну життєвої ситуації щоб піклуватися про дитину та змінити своє ставлення до виховання ОСОБА_3 суду не надала.

Після завершення лікування ОСОБА_3 не брала активну участь у вихованні сина, стала на шлях вчинення кримінальних правопорушень.

Так, відповідачка інколи приходила побачити сина, що підтвердили суду позивач і свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_18 , проте ці зустрічі були не тривалі, що суд не може розцінити як спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, розвитку, навчання.

Відповідачка підтвердила суду, що проживання сина з батьком та його матір`ю для сина найкращий варіант.

Під час проживання дитини з батьком син сторін - ОСОБА_20 отримав дошкільну освіту, навчається у 2-А класі КУ Сумської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №18 Сумської міської ради, мати до школи не з`являлася з учителем не спілкувалася й не приймала участі в батьківських зборах.

Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_3 не піклується про навчання дитини.

Доводи відповідачки про те, що вона приходила до школи побачити сина, а позивач та його мати соромляться її, суд вважає надуманими, оскільки метою візиту ОСОБА_3 до школи було побачити сина, а не брати участь у його вихованні, навчанні, адже процес навчання полягає не у разовому спільному вивченні уроків.

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_3 , що позбавлення її батьківських прав це позбавлення її єдиної надії у житті, адже позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, що узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 29.09.2021 справа № 459/3411/18 (провадження № 61-10531св21).

Встановлені судовим розглядом обставини вказують на те, що з 2017 року відповідачка, як мати не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, не цікавиться його інтересами та вподобаннями, чим свідомо самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо Назара, що в сукупності з її винною поведінкою та свідомим нехтуванням нею своїми обов`язками суд розцінює як ухилення від виховання дитини.

З огляду на встановлені факти, надані сторонами та досліджені судом докази, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку, що до ОСОБА_3 слід застосувати крайній захід впливу - позбавлення її батьківських прав щодо малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та задоволення позову.

Судові витрати.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 грн.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 1073 грн. 60 грн.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 263, 264 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав стосовно сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 грн. 60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутній.

Третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, місцезнаходження: м. Суми, вул. Харківська, 35, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 34743343.

Повне судове рішення складено 08 квітня 2024 року.

Суддя М.М. Косолап