Справа № 626/1543/24
Провадження № 2/626/361/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.06.2024 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Дудченка В.О.,

за участю секретаря Зінченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у відсутності сторін, клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі № 626/1543/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання батька,

В С Т А Н О В И В:

Від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п.2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, у зв`язку з тим, що з 16.11.2022 року він перебуває складі ЗСУ та проходить військову службу у в/ч № НОМЕР_1 . Враховуючи зазначену обставину, просив суд зупинити провадження до припинення перебування у складі ЗСУ, так як не має можливості прийняти участь у розгляді справи.

Від представника позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до суду надійшла письмова заява відповідно до якої вона заперечувала проти зупинення провадження у справі, так як предметом її позову є стягнення аліментів.

В судове засідання сторони не з`явились, розгляд клопотання просили проводити без їх участі.

Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу.

Суд дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання з наступних підстав.

Положеннями статті 251 ЦПК України передбачено випадки у разі яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі.

Зокрема, за приписами п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 № N 8-рп/2002).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Своєю чергою реалізація завдання цивільного судочинства, визначеного статтею 2 ЦПК України, та ефективне поновлення порушеного (невизнаного, оспорюваного) права не можливе без дотримання судом встановлених законом строків розгляду та вирішення справи.

Частиною третьою статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено розумність строків розгляду справи судом.

Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Зупинення провадження по справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, що надалі неодноразово продовжувався.

За приписами частини другої вищевказаного Указу військовому командуванню разом з військовими адміністраціями, органами виконавчої влади, правоохоронними органами та за участю органів місцевого самоврядування запроваджувати і здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи правового режиму воєнного стану, реалізовувати повноваження, необхідні для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормами Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII (далі - Закон №389-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону №389-VIII визначено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

За приписами статей 1 та 3 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 №1934-XII (далі - Закон № 1934-XII) Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Структура Збройних Сил України визначається статтею 3 Закону №1934-XII, відповідно до якої Збройні Сили України організаційно складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Згідно наданої відповідачем довідки з військової частини НОМЕР_1 № 7 від 08.01.2024 року, він проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) з 16.11.2022 року по теперішній час.

На виконання ухвали Красноградського районного суду Харківської області від 17.05.2024 року про витребування доказів військовою частиною НОМЕР_1 надано відповідь, відповідно до якої солдат ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія роти охорони. Військова частина з 24 лютого 2022 року перебуває в постійній бойовій готовності в умовах воєнного стану. ОСОБА_1 , водій роти охорони з 18 березня 2024 року приймає участь у виконанні бойових розпоряджень ОУВ «Харків».

Окрім цього, суд звертає увагу, що предметом справи є стягнення аліментів на утримання батька та зупинення провадження у справі та її тривалий розгляд може мати негативні наслідки для захисту прав та інтересів особи похилого віку.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до збільшення розумного строку розгляду справи.

Суд зазначає, що зупинення провадження у даній справі призведе до порушення права позивача на розумний строк розгляду його справи відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції.

Крім того, слід зазначити, що відповідачем не вказано, у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи на період його знаходження на військовій службі, враховуючи, що він не позбавлений можливості здійснити реалізацію наданих йому ЦПК України прав як безпосередньо шляхом участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, так і через представника.

При цьому суд також звертає увагу, що відповідачем отримавши копію позову з доданими до нього документами, а також ухвалу суду про відкриття провадження мав можливість і час оформити клопотання про зупинення провадження у справі, зібрати додані до нього документи (довідка військової частини, довідка ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та направити його з смт. Кегичівка, Харківської області, де він зареєстрований та проживає, до суду, що підтверджується конвертом з відміткою про відправлення 08.05.2024 року з смт. Кегичівка, Харківської області.

Згідно ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Виходячи з вищевикладеного, а також враховуючи, що у справі вирішується питання про стягнення аліментів на утримання батька, утримання якого не можна відкласти чи зупинити, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання батька.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі № 626/1543/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання батька відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя