УХВАЛА

27 червня 2024 року

м. Київ

справа № 515/662/23

провадження № 61-9176ск24

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення, дії державного виконавця у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Третій відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), старший державний виконавець Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бачинська Марія Вікторівна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 11 жовтня 2010 року у справі № 2-835/2010 стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 грн щомісячно, починаючи з 22 вересня 2010 року до повноліття сина, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 11 жовтня 2010 року у справі № 2-835/2010 видано виконавчий про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у твердій грошовій сумі 300,00 грн щомісячно, починаючи з 22 вересня 2010 року до повноліття сина, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

11 січня 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила змінити спосіб стягнення з ОСОБА_6 аліментів.

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 11 березня 2022 року у справі № 515/29/22 змінено розмір стягнення аліментів, визначений рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 11 жовтня 2010 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 січня 2022 року, до досягнення ним повноліття.

У квітні 2023 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаною вище скаргою, у якій просила:

- поновити їй пропущений процесуальний строк на звернення до суду, оскільки постанову про закриття виконавчого провадження отримано 13 квітня 2023 року;

- визнати неправомірними постанову старшого державного виконавця Третього ВДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бачинської М. В. від 19 серпня 2022 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 та рішення щодо винесення цієї постанови;

- зобов`язати Третій ВДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі начальника, скасувати вказану постанову від 19 серпня 2022 року;

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Третього ВДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бачинської М. В. щодо безпідставного врахування на підтвердження сплати заборгованості по аліментам квитанцій (або їх копій), банківської виписки на загальну суму 66 319,15 грн;

- зобов`язати орган виконавчої служби скасувати розрахунки заборгованості зі сплати аліментів у період з 22 вересня 2010 року по 31 грудня 2021 року, з 01 грудня 2021 року по 11 лютого 2022 року та скласти новий розрахунок заборгованості по аліментам, визначивши сукупний розмір непогашеної боржником заборгованості за аліментами у період з 22 вересня 2010 року по 11 лютого 2022 року - 66 316,15 грн, що підлягає індексації з врахуванням вимог чинного законодавства.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 26 липня 2023 року поновлено ОСОБА_3 строк для звернення до суду зі скаргою на рішення та дії державного виконавця, скаргу ОСОБА_3 на рішення, дії державного виконавця у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 залишено без задоволення.

Постановою Одеського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 26 липня 2023 року в оскаржуваній частині скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 задоволено частково.

Визнано неправомірними постанову старшого державного виконавця Третього ВДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бачинської М. В. від 19 серпня 2022 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 та рішення старшого державного виконавця Третього ВДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бачинської М. В. щодо винесення цієї постанови.

Зобов`язано Третій ВДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) в особі начальника скасувати постанову старшого державного виконавця Бачинської М. В. від 19 серпня 2022 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 22 липня 2011 року з виконання виконавчого листа № 2-835, виданого 17 лютого 2011 року Татарбунарським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 грн щомісячно, починаючи з 22 вересня 2010 року.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Третього ВДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бачинської М. В. щодо врахування на підтвердження сплати заборгованості за аліментами у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 22 липня 2011 року квитанцій (або їх копій) на загальну суму 60 816,15 грн.

Зобов`язано Третій ВДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) в особі начальника скасувати розрахунки заборгованості зі сплати аліментів у період з 22 вересня 2010 року по 31 грудня 2021 року у період з 01 грудня 2021 по 11 лютого 2022 року, складені у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 22 липня 2011 року.

Зобов`язано Третій ВДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ в особі начальника скласти новий розрахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 22 липня 2011 року, що підлягає індексації, з врахуванням вимог чинного законодавства.

21 червня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року у зазначеній вище справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Предметом спору в цій справі є вимоги про стягнення аліментів.

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не навів інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судове рішення, що згідно положень ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Схожий висновок викладений в ухвалах Верховного Суду від 04 жовтня 2023 року у справі № 569/24427/21 (провадження № 61-5048св23), від 13 грудня 2023 року у справі № 182/2842/22 (провадження № 61-17448ск23).

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення, дії державного виконавця у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Третій відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), старший державний виконавець Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бачинська Марія Вікторівна.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький
І. В. Литвиненко
Є. В. Петров