Справа № 199/4637/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2024 року суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Скрипник О.Г., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - Орган опіки та піклування в особі адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника - ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, в обґрунтування якої зазначила, що заявник здійснює догляд за своєю бабусею ОСОБА_3 та її чоловіком ОСОБА_4 . ОСОБА_5 є єдиним сином ОСОБА_3 , батьком заявника та при цьому пасинком ОСОБА_4 . Відтак заявник є сином пасинка ОСОБА_4 . ОСОБА_4 своїх дітей або інших осіб, які відповідно до закону зобов`язані його утримувати не має. Його дружина ОСОБА_3 у зв`язку із похилим віком та за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. ОСОБА_4 перебуває на обліку у лікаря психіатра, не може усвідомлювати значення своїх дій та контролювати їх. Пасинок ОСОБА_4 та батько заявника - ОСОБА_5 не має можливості доглядати та утримувати його, оскільки разом зі своєю дружиною (матір`ю заявника) проживає з 2014 року в с. Стрілкове Генічеського району Херсонської області, яке наразі є тимчасово окупованою територією. У зв`язку з викладеними обставинами, представник заявника просить суд визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, встановити опіку над останнім та призначити опікуном заявника у справі - ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини, між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком, між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. У той же час Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням (стаття 2 Сімейного кодексу України).

Згідно з абзацом п`ятим пункту шість мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї та визначено критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями належності до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Кодекс законів про працю України передбачає, що близькими родичами чи свояками є батьки, подружжя, брати, сестри, діти, а також батьки, брати, сестри і діти подружжя (стаття 25-1 КЗпП України).

Положеннями статті першою Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що близькі особи - це члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта. Члени сім`ї: особа, яка перебуває у шлюбі із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, та діти зазначеного суб`єкта до досягнення ними повноліття - незалежно від спільного проживання із суб`єктом; будь-які особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Дані висновки викладені у постанові Касаційного цивільного суду ВС від 28.02.2024 у справі 372/3474/21.

Встановлено, що заявник ОСОБА_1 є особою, який не може вважатися членом сім`ї ОСОБА_4 (разом не проживають, спільного господарства та бюджету не мають) у розумінні частини першої статті 296 ЦК України, не є його близькими родичем, а тому не є суб`єктом, який має право звертатися до суду із заявою про визнання особи недієздатною.

Згідно вимог п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 185 ЦПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Керуючись ст.ст. 19, 185, 260, 261 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Повернути заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Орган опіки та піклування в особі адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.Г. Скрипник