Справа № 359/1656/23
Провадження № 2/359/213/2024
УХВАЛА

Іменем України

27 червня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області заяву представника позивача ОСОБА_1 клопотання про закриття провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває вищевказана позовна заява.

Ухвалою суду від 01 березня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

31 травня 2024 року до початку судового засідання від представника позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про закриття провадження у справі, у зв`язку з не підтриманням вимог відносно основної суми боргу у розмірі 2714,67 грн., окрім витрат на професійну допомогу у розмірі 5000,00 грн. та судового збору у сумі 2684,00 грн.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явились. Представник позивача в клопотанні просила проводити розгляд справи без її участі. Від представника відповідача також надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та відсутність відповідача.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд, дослідивши подані сторонами заяви та матеріали справи, прийшов наступного висновку.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Під предметом спору розуміється об`єкт спірних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем. Об`єктом цивільних правовідносин є матеріальні і нематеріальні блага, з приводу яких виникають цивільні правовідносини.

Предмет спору не є тотожним предмету позову, яким є частина позову, яка містить безпосередню матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд ухвалює рішення по суті. Предметом позову є позовні вимоги.

Правове значення категорії предмет спору і пов`язані із цим правові наслідки на час розгляду справи чітко визначені ЦПК України, саме із нею процесуальний закон пов`язує закриття провадження у справі в порядку п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Як слідує із заяви, спірні відносини між сторонами врегульовано, заборгованість відповідачем сплачено добровільно, відтак заява про закриття провадження у справі підлягає задоволенню.

Частиною 2 ст. 255 ЦПК України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

За подання позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. Даний судовий збір представник позивача просить стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр», а не повернути позивачу з державного бюджету України.

Також позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн., посилаючись на ч. 3 ст. 142 ЦПК України, - якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

З огляду на вказане суд зазначає, що Верховний Суд неодноразово надавав правову оцінку випадкам стягнення судових витрат з підстав відсутності предмета спору.

Так, зокрема, у постанові від 21 квітня 2021 року у справі №199/9188/16-ц, Верховний Суд зазначив: «Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суди попередніх інстанцій зазначеного, а також положень ч. 3 ст. 142 ЦПК України у поєднанні із ст. 255 ЦПК України не врахували, а тому дійшли помилкового висновку, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України) є, відповідно ч. 3 ст. 142 ЦПК України, підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат».

Статтею 255 ЦПК України визначені підстави закриття провадження у справі, зокрема суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору (п. 2 ч. 1); позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (п. 4 ч. 1).

Як вбачається, позивач посилається на відсутність предмету спору, однак просить не повернути сплачений судовий збір, а стягнути його з відповідача ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр», а тому в цій частині клопотання не підлягає задоволенню.

Частина 3 ст. 142 ЦПК України визначає, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Правовий аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Після відкриття провадження у справі представник позивача звернувся до суду із заявою, якою просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки відповідач повністю сплатив борг. Фактичний зміст такої заяви свідчить про відмову позивача від позову внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Однак, суд звертає увагу на те, що як на правову підставу для закриття провадження у цій справі представник позивача у наведеній вище заяві вказав на те, що не підтримує вимоги позову про стягнення основної суми боргу, а не ту обставину, що відповідачем погашено наявну заборгованість після звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до суду з даним позовом.

Одним із основних принципів цивільного судочинства є диспозитивність, зокрема ст. 13 ЦПК України зобов`язує суд розглядати справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог (відповідно суд касаційної інстанції у межах доводів та вимог касаційної скарги, та перевіряти законність судових рішень лише в межах вимог заявлених у суді першої інстанції), а учаснику справи надає право розпоряджатися своїми правами, у тому числі вчиняти чи не вчиняти ті чи інші процесуальні дії, на власний розсуд.

Закриваючи провадження у справі, суд керується п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов висновку, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України) не є, відповідно ч. 3 ст. 142 ЦПК України, підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат по сплаті судового збору та понесених витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 10-13, 19, 255, 256, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача Дороніної Дарї Ігорівни клопотання про закриття провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Закрити провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відмовити у задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київської апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Яковлєва Л.В.