Справа № 496/4547/17
Провадження № 2/496/980/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської областіу складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Дягилева В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання недійсним державного акта на землю, скасування державної реєстрації та усунення перешкод у користуванні майном,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даною позовною заявою, зменшивши розмір позовних вимог (т. 1 а.с. 59-60), і просить визнати недійсним державний акт серії ЯГ № 939751 на земельну ділянку АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 та скасувати в Державному земельному кадастрі, поземельній книзі в електронній/цифровій/ формі, поземельній книзі в паперовій формі, в Книзі записів реєстрацій державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - державну реєстрацію, всі рішення, відомості та записи в електронному та паперовій формах про державну реєстрацію прав щодо земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , наданої у приватну власність ОСОБА_2 , а також усунути перешкоди зі сторони ОСОБА_2 в користуванні нею будинком АДРЕСА_1 , що належать їй на праві приватної власності.

Свої вимоги мотивує тим, що її дідусю ОСОБА_3 на підставі державного акта серії 1-ОД від 14.07.1998 року, виданого на підставі рішення Нерубайської сільської ради № 11/1-ХХІІІ від 14.04.1998 року, належала земельна ділянка № НОМЕР_1 та будинок на ній по АДРЕСА_1 , площею 0,1986 га. Вказаний будинок вона отримала після смерті дідуся за заповітом, а земельну ділянку за рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 29.01.2016 року. Згодом вона звернулась до Управління Держгеокадастру у Біляївському районі про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, але їй було рішенням державного кадастрового реєстратора їй було відмовлено у зв`язку з тим, що наявний перетин ділянок № 9 і № 13. Вказує, що відповідач незаконно отримав 53,3878% її земельної ділянки з частиною будинку, що належить їй на праві приватної власності. За таких обставин просить задовольнити позовні вимоги та визнати недійсним державний акт на земельну ділянку АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 та скасувати державну реєстрацію, всі рішення, відомості та записи в електронному та паперовій формах про державну реєстрацію прав щодо вказаної земельної ділянки.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Задорожна О.В. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягала з підстав, викладених у позовній заяві та просила справу розглянути без її участі. При цьому пояснила, що відповідно до висновку експерта фактичне розташування земельної ділянки АДРЕСА_1 , що належить відповідачу ОСОБА_2 , а також розміри меж цієї земельної ділянки не відповідають розмірам меж відповідно до державного акта серії ЯГ № 939751, площа земельної ділянки в державному акті складає 0,2018 га, а фактичний її розмір 0,1985 га. Крім того, фактичне розташування будинків АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , та № 13, що належить ОСОБА_1 , відносно меж земельної ділянки АДРЕСА_2 , відповідають технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Також вказує, що схемою топографо-геодезичних вишукувань наочно показано фактичне розташування земельних ділянок № НОМЕР_2 та № 13, відповідно до системи координат та внесеними координатами до ДЗК вбачається невідповідність координат земельної ділянки в системі координат, земельна ділянка відповідача знаходиться на земельній ділянці позивачки майже половиною своєї площі. Зазначає, що рішенням державного кадастрового реєстратора відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру на підставі невідповідності електронного документу установленим вимогам: перетин земельних ділянок з ділянкою :02:003:0335 (земельна ділянка, що належить відповідачу, державний акт серії ЯГ № 939751) площа співпадає на 53,3878%; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій заперечував проти задоволення позову та просив справу розглянути без його участі. Крім того, подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження факту заволодіння ним 53,3878% її земельною ділянкою разом з частиною належного їй будинку. Обставини, наведені позивачкою в обґрунтування своїх позовних вимог, нічим не підтверджені, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Бережний О.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області в судове засідання не з`явився, на адресу надійшла заява, в якій представник просив справу розглянути без їх участі.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Гребенюк Н.В. в судове засідання не з`явилася, подала на адресу суду заяву, в якій просила змінити їх процесуальний статус з відповідача на третю особу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачці ОСОБА_4 на підставі заповіту, належить спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами під АДРЕСА_1 та складається з одного житлового будинку, зазначеного на плані «А», загальною площею 119,40 м2, житловою площею 31,50 м2 та господарських будівель і споруд, літери: «Б»-вбиральні, 1-2 огорожі, розташованих на земельній ділянці, що належить Нерубайській сільській раді Біляївського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 08.09.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1869 (т. 1 а.с. 123).

Викладене також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.09.2014 року № 26504738 (т. 1 а.с. 124).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 29.01.2016 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання права власності на присадибну земельну ділянку було задоволено та визнано факт належності права власності померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , на земельну ділянку площею 0,1986 гектарів згідно державного акту серії 1-ОД № 080206 від 14 липня 1998 року, виданого на підставі рішення Нерубайської сільської ради № 11/1-ХХШ від 14 квітня 1998 року, що розташована в АДРЕСА_1 , а також визнано за ОСОБА_5 право власності на присадибну земельну ділянку розміром 0,1986 гектарів, яка належала згідно державного акту серії 1-ОД № 080206 від 14 липня 1998 року померлому ОСОБА_3 , виданого на підставі рішення Нерубайської сільської ради № 11/1-ХХШ від 14 квітня 1998 року, що розташована в АДРЕСА_1 . Вказане рішення набуло чинності 08.02.2016 року (т. 1 а.с. 10-11).

09.06.2017 року між ОСОБА_8 і ОСОБА_5 . Малиновським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 1203. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_9 » (т. 1 а.с. 9).

Згодом, з метою присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , та внесення відомостей про неї до Державного земельного кадастру 06.12.2016 року позивач звернулась з відповідною заявою до Управління Держгеокадастру у Біляївському районі Одеської області.

Проте, державним кадастровим реєстратором прийнято рішення № РВ-016 від 19.12.2016 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: перетин ділянок з ділянкою :02:003:0335, площа співпадає на 53,3878%; перетин ділянок з ділянкою :02:003:08634, площа співпадає на 0,0721%; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини (т. 1 а.с. 14).

Крім того, позивачка ОСОБА_1 25.05.2016 року замовила у ФОП ОСОБА_10 виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В даній документації міститься акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 07.11.2016 року, відповідно до якого проведено погодження (встановлення) меж земельної ділянки гр. ОСОБА_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Власник/користувач земельної ділянки претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не має. Суміжними землевласниками (користувачами) ніяких претензій при встановленні меж не заявлено (т. 1 а.с. 159).

Поряд з цим, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 939751, виданого на ім`я відповідача ОСОБА_2 , останньому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки ВСЕ № 058366 від 30.09.2005 року, зареєстрованого державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Кифоренко Р.Б. за № 1-4575, належить земельна ділянка площею 0,2018 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.06.516.01192 (т. 1 а.с. 50).

Вказану земельну ділянку відповідач придбав у ОСОБА_11 , яка належала останньому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 016469, виданого виконкомом Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області 02.10.2000 року та зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 768, що підтверджується договором купівлі-продажу від 30.09.2005 року (т. 1 а.с. 63, 64) та відповідним витягом з Державного реєстру правочинів від 30.09.2005 року № 1545737 (т. 1 а.с. 65).

Відповідно до витягу з рішення № 764 від 24.10.2008 року виконкому Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області «Про дозвіл на будівництво житлового будинку та надвірних спору гр. ОСОБА_2 » вирішено погодити будівництво житлового будинку ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , а також рекомендовано ОСОБА_2 звернутись у відділ регіонального розвитку містобудування та архітектури для виготовлення проекту та отримання дозволу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Одеської області для проведення будівельних робіт (т. 1 а.с. 188).

Відділом регіонального розвитку містобудування та архітектури Біляївської районної державної адміністрації Одеської області було погоджено проект індивідуального житлового будинку гр. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується висновком № 161 від 22.02.2020 року (т. 1 а.с. 191).

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 Конституції України).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном ( стаття 391 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до ч. 2 ст. 79-1 ЗК України, формування земельних ділянок здійснюється шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ч. 3, ч. 4 ст.79-1 ЗК України).

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі (ч. 9, ч. 10 ст. 79-1 ЗК України).

Частиною 13 ст. 79-1 ЗК України встановлено, що земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", не було зареєстровано протягом року з вини заявника. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Згідно зі ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.02.2023 року у справі № 466/1058/15-ц (провадження № 61-6732св22) зазначено, що передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема у визначений спосіб, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства - без оформлення права користування, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо.

У спірних правовідносинах питання щодо визначення відповідності фактичного землекористування в частині порушення меж та накладення земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки потребують спеціальних знань і мають бути підтверджені висновком судової земельно-технічної експертизи.

Даний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22.02.2022 року у справі № 206/1658/20, провадження № 61-8056св21.

У постанові від 16.06.2021 року у справі № 372/6016/13-ц Верховний Суд вказав, що належним доказом, який би підтвердив чи спростував накладення земельних ділянок може бути лише висновок земельно-технічної експертизи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.03.2019 року у справі № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18) зазначила, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, що право позивачки порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні та допустимі докази, які беззаперечно вказували б, яка саме земельна ділянка перебувала у власності позивачки, де проходить її межа, чи порушена межа її земельної ділянки відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста.

Згідно з частиною першою статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 13.12.2018 року у справі призначено судову земельно-технічну експертизу, виконання якої доручено судовим експертам Одеського науково-дослідного інститут судових експертиз Міністерства юстиції України, яких попереджено про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок (т. 1, а.с. 100-101).

Відповідно до висновку експерта судової земельно-технічної експертизи № 21-4381/4343 від 14.04.2022 року за результатами проведення земельно-технічної експертизи, складеного судовим експертом Котовським М.Л. з`ясовано, що:

1. Фактичне розташування земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також фактичні розміри меж земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 не відповідають розмірам меж відповідно до державного акта серії ЯГ № 939751, а саме:

- у державному акті фасадна межа зазначена розміром 26,51 м, а фактичний її розмір 25,72 м;

- у державному акті ліва межа зазначена розміром 81,89 м, а фактичний її розмір складає (15,48+16,15+24,22+26,26) 82,11 м.;

- у державному акті задня межа зазначена розміром (7,73+15,67) 23,40 м, а фактичний її розмір 22,84 м;

- у державному акті права межа зазначена розміром (36,34+44,80) 81,14 м, а фактичний її розмір (35,49+45,41) 80,90 м (див. т.1 а.с. 50).

Слід зазначити, що площа земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , у державному акті складає 0,2018 га, (див. т.1 а.с. 50) не відповідає її фактичної площі 0,1985 га (див. Додаток №3).

Фактичне розташування земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , графічно зображено у додатку №3.

Встановити просторове місцерозташування земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 відповідно до Державного кадастру, не надається можливим, у зв`язку з тим, що експерту не було надано документацію із землеустрою на вище зазначену земельну ділянку.

2. Встановити чи є накладання земельних ділянок відповідно до державного акту серії ЯГ № 939751 на земельну ділянку АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 та технічної документації на земельну ділянку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 без наявної документації із землеустрою на земельну ділянку АДРЕСА_1 (у повному обсязі, у т.ч. з каталогами координат в державній системі координат) не надається можливим.

3. Встановити чи є накладання земельної ділянки відповідно до державного акту серії ЯГ 939751 на земельну ділянку АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 та знаходиться у її фактичному користуванні без наявної документації із землеустрою на земельну ділянку АДРЕСА_1 , (у повному обсязі, у т.ч. з каталогами координат в державній системі координат) не надається можливим.

4. Фактичне розташування будинків АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_2 без наявної документації із землеустрою (у повному обсязі, у тому числі з каталогами координат у державній системі координат) на вище зазначену земельну ділянку, не надається можливим.

При цьому, з обсягу наданих даних встановлено, що фактичне розташування будинків АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 та №13, що належить ОСОБА_12 , відносно меж земельної ділянки АДРЕСА_1 , відповідають технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на (місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (див. т. 1 а.с. 131-181).

Більш детально результати вище вказаного зіставлення графічно зображено у ддтку № № «Суміщена схема з вказанням даних з технічної документації із землеустрою земельної ділянки № НОМЕР_1 та фактичних меж земельних ділянок № НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 » відносно кадастрового плану зовнішніх меж земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

5. Визначити чи знаходиться на земельній ділянці АДРЕСА_1 , яка відповідно до державного акта серії ЯГ № 939751 на ім`я ОСОБА_2 будинок АДРЕСА_2 чи його частина, що належить ОСОБА_1 без наявної документації із землеустрою на земельну ділянку АДРЕСА_1 (у повному обсязі, у т.ч. з каталогами координат в державній системі координат) не надається можливим.

При цьому, з урахуванням даних технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 фактично розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , а житловий будинок АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 фактично розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_1 (див. Додаток №3) (т. 2 а.с. 34-52).

Разом з цим, відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № В-256/0-290/6-22 від 17.10.2022 року, на теперішній час питання виправлення помилки у Державного земельному кадастрі вирішено, державним кадастровим реєстратором Сектору до Державного земельного кадастру внесені виправлені відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0335, відповідно до наявної документації із землеустрою (т. 2 а.с. 76-77).

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, оцінюючи належність, допустимість та достовірність цього доказу, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням того, що у висновку експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи № 21-4381/4343 від 14.04.2022 року, складеного судовим експертом Котовським М.Л., відсутній категоричний висновок судової експертизи про накладення земельних ділянок сторін, а натомість позивач посилається на перетин земельних ділянок, та на те, що відповідач незаконно отримав 53,3878% її земельної ділянки з частиною будинку, не знайшли свого підтвердження, а тому зазначений доказ відхиляється судом.

При цьому суд звертає увагу, що експертом зроблено висновок, що неможливо встановити чи є порушення меж (або накладання) АДРЕСА_1 на земельну ділянку АДРЕСА_2 без наявної документації із землеустрою на земельну ділянку АДРЕСА_1 , (у повному обсязі, у т.ч. з каталогами координат в державній системі координат), а також неможливо встановити, яка земельна ділянка на яку накладається між земельною ділянкою.

Відтак, позивачем не надано належних та допустимих доказів (висновків експертів), які б підтверджували, що відповідачем порушуються права позивача, що полягає у отриманні відповідачем ОСОБА_2 у власність земельної ділянки, шляхом перенесення меж в її бік.

У зв`язку з відмовою у позові про визнання недійсним державного акта серії ЯГ № 939751 на земельну ділянку АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 , не підлягають задоволенню і похідні від неї вимоги про скасування в Державному земельному кадастрі, поземельній книзі в електронній/цифровій/ формі, поземельній книзі в паперовій формі, в Книзі записів реєстрацій державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - державної реєстрації, всіх рішень, відомостей та записів в електронному та паперовій формах про державну реєстрацію прав щодо земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , наданої у приватну власність ОСОБА_2 , а також усунення перешкоди зі сторони ОСОБА_2 в користуванні ОСОБА_1 будинком АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Отже, вимоги позивача є недоведеними в зв`язку з чим, в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Оскільки, в задоволенні позову відмовлено, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем, не відшкодовуються.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, Конституцією України, статтями 317, 319 ЦК України, статтями 152, 155 ЗК України, ЗУ «Про землеустрій», суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання недійсним державного акта на землю, скасування державної реєстрації та усунення перешкод у користуванні майном залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, через Біляївський районний суд Одеської області.

Повне судове рішення складено 14.02.2024 року.

Суддя Л.О. Пендюра