справа № 462/5220/24
УХВАЛА

27 червня 2024 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Пилип`юк Г. М., вивчивши матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та Держави-України про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

позивач звернулась до Залізничного районного суду м. Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути з Держави-України в особі казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь у відшкодування моральної шкоди 250 000 грн.

При вирішенні питання щодо прийняття справи до провадження встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Положеннями ч. 5 ст. 177 ЦПК України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України на позивача покладений обов`язок подати докази разом з поданням позовної заяви. А якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Таким чином, позивач зобов`язаний надати всі докази, які підтверджують кожну зазначену ним обставину, (обставини) якою (якими) він обґрунтовує свої позовні вимоги.

Позивач у позовній заяві зазначає, що 01.02.2018 року Залізничним судом м. Львова у справі 462/6955/15-ц за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця Залізничного ВДВС ГТУЮ у Львівській області Попко О. В. та зобов`язання до вчинення дії: визнати дії державного виконавця Залізничного ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Попко О. В. у виконавчому провадженні № 54525847 неправомірними та бездіяльністю; зобов`язати державного виконавця Залізничного ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області вжити невідкладних заходів щодо вчинення виконавчих дій передбачених ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні № 54525847.

Разом з тим, позивачем не долучено доказів, що підтверджують наведені в позовній заяві обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, а саме: до позовної заяви не долучено жодного підтвердження відкриття виконавчого провадження № 54525847, що має важливе значення для встановлення обставин по справі.

Також, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Проте, визначений ОСОБА_1 зміст позовних вимог не відповідає вимогам п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України і позивачу, якщо він вважає, що його права, свободи чи законні інтереси порушено (невизнано чи оспорювано) двома відповідачами і у зв`язку з цим в нього виник цивільний спір із цими відповідачами, належить сформулювати зміст позовних вимог щодо кожного із відповідачів.

Окрім наведено слід звернути увагу позивача на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналіз положень ст. 13, 42, 48, 50, 51 ЦПК України дає підстави для висновку, відповідач - це особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача, та що відповідач залучається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього, визначення відповідача (відповідачів) у справі є виключним правом позивача, який самостійно визначає, до якої особи заявляє позовні вимоги.

Разом з тим, із викладеного в позовній заяві ОСОБА_1 в цілому є незрозумілим, які саме неправомірні дії органу Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області завдали йому моральної шкоди, в прохальній частині позовної заяви відсутня позовна вимога чи вимоги до цих відповідача Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів), позовна вимога до Держави-України не обґрунтована у мотивувальній частині позовної заяви.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог.

Такий правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 року (справа № 523/9076/16-ц).

Таким чином, позивачу належить з`ясувати питання належності вказаних ним у позовній заяві відповідачів, із врахуванням зазначених наслідків заявлення позову до неналежного відповідача.

Якщо позивач вважає Залізничний ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) та Державу-Україну належними відповідачами у справі, то йому слід на виконання вимог п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України зазначити в позовній заяві позовну вимогу чи позовні вимоги до Залізничний ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів), а також викласти обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача Держави-України та зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, в іншому випадку виключити даних осіб з числа відповідачів.

У відповідності до ч. 1 ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Враховуючи наведене, позовну заяву слід залишити без руху та зобов`язати позивача усунути недоліки, зазначені в ухвалі суду протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суддя,

постановив:

позовну заяву ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та Держави-України про відшкодування моральної шкоди - залишити без руху.

Повідомити позивачу про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви протягом п`яти днів з моменту отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала не оскаржується.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: Пилип`юк Г. М.