Провадження № 2/638/280/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Подус Г.С.,

за участю секретаря Двойних А.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особа: Публічне акціонерне товариство Банк «Фінанси та Кредит», Десята Харківська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про встановлення юридичних фактів та стягнення грошових коштів-

встановив:

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харклва із позовом до ОСОБА_3 , треті особа: Публічне акціонерне товариство Банк «Фінанси та Кредит», Десята Харківська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 , в якому з урахуванням уточнень просив встановити факти, що мають юридичне значення, а саме: Договір про банківський строковий вклад (депозит) в національній валюті №399980-16/09 від 16.06.2009 р. уклали Відкрите акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_5 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 ; Договір про банківський строковий вклад (депозит)в національній валюті №530980-16/09 від 28.09.2009 р. уклали Відкрите акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_5 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Також просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь безпідставно набуті 20.01.2012 року грошові кошти в національній валюті у сумц 27833,55 грн. на рахунках відкритих у ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ім`я ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його двоюрідний брат ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач у визначений строк подав заява до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого. На час смерті ОСОБА_5 в АТ «Банк «фінанси та Кредит» на рахунках відкритих на його ім`я перебували грошові кошти в національній валюті. 04.06.2011 року до нотаріальної контори звернувся ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини після померлого та надав заповіт підписаний ОСОБА_5 на все майно ОСОБА_5 , у зв`язку із чим останньому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через різницю написання прізвища померлого « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 ». 07.10.2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про визнання права власності на грошові кошти в порядку спадкування. 15.11.2011 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова позовні вимоги було задоволено частково, визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на кошти, що знаходились на рахунках АТ «Банк «фінанси та Кредит». 18.12.2013 року рішенням Апеляційного суду Харківської області за результатами перегляду вищевказаного рішення, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено. 10.02.2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення суду апеляційної інстанції. 10.11.2014 року позивач у цій справі звернувся із заявою про поворот виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.11.2011 року, однак йому було відмовлено через те, що останній не є стороною у справі та роз`яснено право на звернення із позовом до ОСОБА_3 про стягнення з нього безпідставно набутих коштів. Оскільки. ОСОБА_3 було виплачено банком грошові кошти у розмірі 27833,55 грн. за рішенням суду, яке в подальшому було скасовано, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 26.01.2016 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

03.03.2016 року від представника ОСОБА_3 надійшли письмові заперечення на позов та надана заява про застосування строків позовної давності.

21.04.2016 року від представника банку надійшли письмові заперечення на позовну заяву.

18.07.2017 року від представника ОСОБА_3 надійшли додаткові пояснення до заперечень проти позову, в який зазначив, що ОСОБА_3 тривалий час опікувався над ОСОБА_5 . 06.06.2000 року ОСОБА_5 склав заповіт на користь ОСОБА_3 , який був засвідчений у нотаріуса . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, поховання здійснювалось за кошти ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_8 не було скасовано вищевказаний заповіт та було внесено жодних змін до нього. Крім того, 21.01.2011 року за ініціативою ОСОБА_9 до актового запису про смерть ОСОБА_5 внесено зміни в прізвище: « ОСОБА_6 » змінено на « ОСОБА_7 », що в подальшому унеможливило ОСОБА_3 оформити належним чином свої права на спадщину з заповітом. Зазначає, що оскільки такі зміни були внесені після смерті спадкодавця, то вони не свідчать про недійсність такого правочину. Також вказує, що позивач не є власником майна, яке просить витребувати, а тому не може звертатись із таким позовом.

25.01.2018 року від представника ОСОБА_3 надійшов відзив на уточнену позовну заяву, в який просить про відмову у її задоволенні.

Ухвалою суду від 11.06.2018 року провадження у справі було зупинено у зв`язку зі смертю первісного позивача ОСОБА_9 .

Ухвалою суду від 14.12.2018 року провадження у справі було відновлено.

Ухвалою суду від 05.03.2019 року було залучено правонаступника позивача ОСОБА_9 ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 05.03.2019 року було зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням по справі №638/6327/14-ц.

Ухвалою суду від 23.07.2020 року провадження у справі відновлено та призначено судове засідання.

16.06.2021 року від представника ОСОБА_3 надійшла заява в порядку ст. 182 ЦПК України .в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог з урахуванням рішень суду по справі №6327/14-ц.

Ухвалою суду від 06.10.2022 року провадження у справі було зупинено до набрання рішенням суду законної сили по справі №638/7822/21.

В судове засідання позивач з`явився, позовну заяву підтримав та просив задовольнити її у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні категорично заперечував проти задоволення позову, посилаючись на існування великої кількості судових рішень, які набрали законної сили та де сторонами виступають ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та пов`язані за спірними правовідносинами у даній справі і які свідчать про відсутність підстав для задоволення позову.

Представник Десятої ХДНК у судове засідання не з`явився, просив справу розглянути за його відсутністю.

Представник банку у судове засідання не з`явився, про дату судового засідання сповіщений належним чином.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з таких мотивів.

Відповідно до заповіту від 26 червня 2000 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-873, ОСОБА_5 , що мешкав у АДРЕСА_1 , заповів ОСОБА_3 все майно, яке належало йому на день смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 (після внесення виправлень у спадковий реєстр ОСОБА_5 ), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим повторно 21 січня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис в Книзі реєстрації смертей № 16492.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно із статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до частини першої статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до інформації, наданої Десятою Харківською державною нотаріальною конторою, 16 березня 2010 року заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 , посвідченого 06 червня 2000 року Десятою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-873, подав ОСОБА_3 , який мешкав у АДРЕСА_2 . Справжність його підпису на заяві засвідчено по реєстру № 4-546, заяву зареєстровано у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 322, заведено спадкову справу № 146/10.

07 квітня 2010 року заяву про прийняття спадщини подав ОСОБА_9 , який мешкав у АДРЕСА_3 . Справжність його підпису на заяві було засвідчено по реєстру № 4-781.

06 травня 2010 року до Десятої Харківської державної нотаріальної контори звернувся громадянин Російської Федерації ОСОБА_4 , зареєстрований у АДРЕСА_4 , та подав заяву про прийняття спадщини після двоюрідного брата, ОСОБА_5 , яку зареєстровано у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 591 та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 3-1012.

04 червня 2011 року громадянин ОСОБА_3 звернувся до Десятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яку зареєстровано у книзі вхідних документів за № 883/146/2010.

Листом Десятої Харківської державної нотаріальної контори від 04 червня 2011 року за вих. № 1308/01-16 ОСОБА_3 роз`яснено, що у зв`язку з тим, що в актовий запис про смерть № 16492 від 05 грудня 2009 року після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , 21 січня 2011 року внесено зміни в прізвище померлого з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », свідоцтво про право на спадщину за заповітом видати неможливо, у зв`язку з чим запропоновано звернутися до суду.

Вищевказані обставини встановлені рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.12.2019 року по справі 638/6327/14-ц, залишеного без змін постановою Харківського апеляційного суду від 02.07.2020 року та не підлягають доказуванню в силу ст. 82 ЦПК України.

Крім того, зазначеними рішеннями суду по справі 638/6327/14-ц було задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_9 , ОСОБА_4 про визнання права спадкування за заповітом від 06.06.2000 року №1-873 після смерті ОСОБА_5 .

Із матеріалів справи відомо, що спірна сума 27833,55 грн. ОСОБА_3 була виплачена на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, однак в подальшому було скасоване (справа №2-7675/2011).

Постановою Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі №592/12956/21 сформульовано наступні правові висновки.

Кондикційний позов (позов про повернення безпідставно набутого майна) урегульовано нормами матеріального права, а поворот виконання рішення - процесуального права. За змістом кондикційний позов та поворот виконання рішення схожі, проте не є тотожними та регулюються різними нормами права.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Він можливий лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

У Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 у справі за конституційним зверненням військової частини НОМЕР_1 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 року Конституції України вказано, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

ОСОБА_1 не будучи стороною по справі №2-7675/2011 скористався своїм правом на подання самостійного позову про витребування грошових коштів в порядку ст. 1212 ЦК України.

Згідно вимог ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула мано або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Натомість впродовж розгляду даного спору, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розглядались інші спори, які пов`язані зі спірними правовідносинами у цій справі, у зв`язку із чим судом неодноразово зупинялось провадження, зокрема і до набрання рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.12.2019 року по справі №638/6327/14-ц.

Згідно вищевказаного рішення, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 02.07.2020 року, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , треті особи: Харківська міська рада, Десята Харківська державна нотаріальна контора про визнання права спадкування за заповітом задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право на спадкування після смерті ОСОБА_5 за заповітом від 06.06.2000 року реєстровий № 1-873.

До спадкового майна спадкодавця ОСОБА_5 увійшло як належне йому нерухоме майно так і грошові кошти на банківських рахунках, відкритих за його ім`я за час життя.

Таким чином, з досліджених судом доказів вбачається, що грошові кошти у розмірі 27833,55 грн. перераховані банком спадкоємцю ОСОБА_3 правомірно.

Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до змісту статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору щодо набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Між тим судом встановлені цивільно-правові відносини між сторонами, право на спадщину ОСОБА_3 за заповітом підтверджено, заповіт є дійсним. Враховую зазначене, грошові кошти, що є предметом спор, не можуть бути витребувані відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставно набуте майно.

Щодо вимог про встановлення юридичних фактів, а саме, що Договір про банківський строковий вклад (депозит) в національній валюті №399980-16/09 від 16.06.2009 р. уклали Відкрите акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_5 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 ; Договір про банківський строковий вклад (депозит)в національній валюті №530980-16/09 від 28.09.2009 р. уклали Відкрите акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_5 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , суд вважає недоцільним встановлювати те, що вже встановлено преюдиційно іншими рішеннями судів та не оспорюється жодним із учасників справи.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову про стягнення безпідставно набутих коштів у повному обсязі .

Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.258, 259, 263,264, 265ЦПК України, ст.ст.1212, 1216, 1223,1233, 1257 ЦК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особа: Публічне акціонерне товариство Банк «Фінанси та Кредит», Десята Харківська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про встановлення юридичних фактів та стягнення грошових коштів відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складений 24.12.2024 року.

Головуючий суддя: