Провадження № 2/643/494/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2024 року м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Афанасьєва В.О.,

за участю секретаря судових засідань: Ткаченко В.В.,

представник позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири,-

ВСТАНОВИВ:

28.09.2023 до Московського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява представника ОСОБА_3 адвоката Басарт Л.А. до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири, в якій позивач просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на її користь 1091409,27 грн. у якості відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири та 400000,00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_3 є власницею квартири АДРЕСА_1 , а відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_2 в цьому ж будинку, що розташована поверхом вище.

В позові зазначено, що квартиру позивача № 7 зверху із квартири відповідачів № 10, що розташована вище, систематично заливали гарячою водою, а саме 30.12.2020р.

В черговий раз 17.11.2021р. квартиру АДРЕСА_3 затопили гарячою водою із квартири АДРЕСА_4 .

Зазначає, що залиття 17.11.2021р. гарячою водою із квартири АДРЕСА_4 спричинило значну матеріальну шкоду, що підтверджена висновками експертів.

Факт залиття квартири, масштаб, характер та обсяг пошкодженого майна зафіксовано актом обстеження № 722 від 17.11.2021р., що складений комісією у складі майстрів дільниці № 12 КП «Жилкомсервіс» та затверджено начальником дільниці.

В акті вказано, що 17.11.2021р. приблизно о 15-30 годині сталась аварійна ситуація, внаслідок чого було залиття квартири АДРЕСА_1 .

В акті обстеження № 722 від 17.11.2021р. комісія зробила наступний висновок про причину залиття: «в результаті відсутності з`єднання відвідного трубопроводу опалювального приладу системи центрального опалення, що проходить під підлогою житлової кімнати АДРЕСА_4 ».

Позивач посилалась на те, що спричинені залиттям збитки стались з вини відповідачів як власників квартири та залишились невідшкодованими.

Зазначає в позові , що квартира АДРЕСА_3 після залиття 17.11.2021р. потребувала значного ремонту, коштовні меблі, техніка, особисті речі та майно позивача в квартирі були пошкоджені.

Посилалась на те, що внаслідок залиття квартири позивачу було завдано майнової шкоди в сумі 1091409,27 грн. , розмір якої підтверджено висновками експертів по результатам будівельно-технічного та товарознавчого дослідження Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім.засл.проф.М.С. Бокаріуса

Висновком експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім.засл.проф.М.С. Бокаріуса № 31478/4565-4573 від 14.02.2022р. за результатми будівельно-технічного дослідження було встановлено, що вартість матеріальної шкоди власнику квартири АДРЕСА_1 в результаті залиття складає 667 804 грн.( ремонтно-відновлювальні роботи).

Висновком експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз іь.засл.проф.М.С. Бокаріуса № 32291/4820-4881 від 21.02.2022р. за результатами товарознавчого дослідження було встановлено, що розмір матеріальної шкоди власнику майна внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 складає 423605,27 грн. ( пошкодження меблів, подушок, килимів, техніки).

Також позивач зазначає , що їй завдана моральна шкода, що оцінюється позивачем в розмірі 400 000 грн. та полягає в тому, що після трьох залиттів в квартирі, яка мала коштовний індивідуальний ремонт з високим рівнем якості оздоблювальних покриттів, коштовними меблями та цінними речами, некомфортно знаходитись, підвищена вологість. сирість, квартира має непривабливий вигляд і її ремонт потребує великих коштів та клопотів. Зусилля по відновленню попереднього становища тривають значний час і кожного разу після чергового залиття зводяться нанівець, в зв`язку з чим порушено спокій позивача, погіршується її настрій, вона постійно відчуває нервові переживання. Це також впливає на її стан здоров`я, вона знаходиться постійно в стані нервової та психологічній напруги, в очікуванні нового залиття. Зазначила, що відповідачі ігнорують всі випадки залиття та ніяк не реагують на факт спричинення шкоди.

Ухвалою суду від 02.10.2023р. відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_4 відзив на позовну заяву не надала.

Відповідач ОСОБА_5 через свого представника адвоката Репетун К.В. надала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти позовних вимог, тому що вважає що залиття квартири АДРЕСА_3 відбувалось не з вини відповідачів, вони не є належними відповідачами по даній справі.

У відзиві на позов зазначає, що в акті № 3 від 04.01.2021р. вказана причина залиття квартири АДРЕСА_3 , якою є вихід з ладу трубопроводу центрального опалення (розрив труби центрального опалення), що проходить в міжповерховому перекритті між кв. АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 внаслідок тривалої експлуатації та що спеціалістами КП «Харківські теплові мережі» виконане повне технічне обслуговування внутрішньо будинкової системи центрального опалення, виконана заміна аварійної ділянки трубопроводу системи центрального палення в міжповерховому перекритті кв. АДРЕСА_2 та № 7 вказаного будинку.

З приводу залиття 17. 11.2021р., що є предметом позову, відповідач зазначає, що в акті № 722 від 17.11.2021р. вказана причина аварії «в результаті відсутності з`єднання відвідного трубопроводу опалювального приладу системи центрального опалення, що проходить під підлогою житлової кімнати АДРЕСА_4 », що свідчить про відсутність вини відповідачів, тому що трубопровід центрального опалення та внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання згідно із ст.186 Житлового кодексу України є приналежністю житлового фонду.

Представник відповідача вказує, що інформація, наведена у відповідях КП «Харківські теплові мережі» на адвокатські запити не вказує на наявність вини відповідачів, а свідчить про те, що обов`язок обслуговування трубопроводів центрального опалення згідно договорів покладений на КП «Харківські теплові мережі». А оскільки аварія трапилась на трубопроводі під підлогою квартири АДРЕСА_2 , тобто трубопровід знаходився не в межах самої квартири і не власники квартири повинні його обслуговувати.

Також представник відповідача ОСОБА_5 зазначає, що для складання акту від 17.11.2021р. відповідачі не запрошувались, акт складений без їх участі та в акті відсутній перелік пошкоджень та майна, що досліджувались при проведенні експертиз. З приводу вимоги щодо відшкодування моральної шкоду заперечує і вважає її неймовірно завищеною та жодним чином не підтвердженою.

Вважає ,що позивачем не доведено спричинення матеріальної та моральної шкоди саме з вини відповідачів і позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат Басарт Л.А. надала відповідь на відзив , в якому заперечувала проти доводів відповідача.

У відповіді на відзив вказала, що згідно акту від 17.11.2021р. місце пошкодження це внутрішній відвідний трубопровід під житловою кімнатою квартири АДРЕСА_2 , експлуатацію якого здійснює саме квартира АДРЕСА_2 , її власники та мешканці.

Це не є загальним майном житлового будинку та трубопроводом загального користування.

Тому представник позивача вважає, що жодних протиріч з відповідями КП «Харківські теплові мережи» на адвокатські запити щодо фактів залиття нема, вони лише уточнють фактичні обставини щодо усунення аварійних ситуацій.

Щодо відсутності відповідачів при складанні акту від 17.11.2021р. зазначає, що оскільки аварійна бригада приїздила до квартири АДРЕСА_2 та ліквідувала декілька аварійних ситуацій саме під підлогою квартири АДРЕСА_2 , то її власники та особи, що там мешкали з дозволу власників, не могли не знати про залиття та спричинену ними шкоду. По телефону їх запрошували для складання акту, але вони свідомо не скористались своїм правом. Відповідачі могли навіть не у день складання акту зайти до позивача та подивитись на спричинені залиттям пошкодження квартири та майна, але не зробили цього.

Представник позивача посилається на ст.151 Житлового кодексу України , ст.24 Закону України «Про теплопостачання» , ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» про обов`язки власників квартир та споживачів житлово-комунальних послуг щодо здійснення поточного і капітального ремонту, утримування належного їм майна та забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання.

Вважає, що вказані обов`язки власники квартири АДРЕСА_2 не виконували належним чином.

Зазначає, що законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди

Звертає увагу суду, що в черговий раз відбулось нове залиття 28.10.2023р. з квартири АДРЕСА_5 .

Представник позивача вважає, що матеріальна та моральна шкода підтверджена належними та допустимими доказами та позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Адвокат Репетун К.В. як представник відповідача ОСОБА_5 надала заперечення на відповідь на відзив, в якій зазначила що акт обстеження № 722 від 17.11.2021р. не відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила) , зокрема пункту 2.3.6. та додатку № 4 до Правил. Вважає, що акт не містить чіткої причини залиття, не містить висновку хто заподіяв шкоду в ньому не зазначено що залиття сталось з вини мешканців квартири АДРЕСА_2 , передбачено, що в разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).

Представник відповідача наполягає, що відповідачі не повинні відповідати за стан внутрішньобудинової системи централізованого опалення, до якої відноситься трубопровід під підлогою квартири, вважає що трубопровід знаходиться до відгалуження від стояка в межах приміщення. Посилається, на п.3 Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.08.2015р. № 219. Зазначає, що відповідачі не здійснювали в своїй квартирі ремонти , пов`язані із несанкціонованим втручанням у роботу системи централізованого опалення.

Вказує, що докази запрошення відповідача ОСОБА_5 для складання акту відсутні.

Також відсутні докази наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення з боку відповідачів , зокрема, їх протиправної поведінки та вини.

Тому представник відповідача вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні 18.04.2024р.допитаний у якості свідка ОСОБА_6 , який пояснив, що є власником приміщення кафе «Пірожок» на цокольному поверсі в будинку АДРЕСА_6 . Був свідком декількох затоплень, перед новим роком наприкінці 2020р. потім в листопаді 2021р. кожного разу присилав своїх співробітниць допомагати позивачу прибирати наслідки затоплення. В листопаді 2021р. відбулося затоплення гарячою водою з квартири розташованої на третьому поверсі, яка належить ОСОБА_7 . Вода витікала з квартирі позивача на сходи в під`їзд і затопила усі приміщення розташовані знизу. Власнику квартири додзвонитися було неможливо. Він заходив в квартиру на третьому поверсі та бачив, що вода в цю квартиру бігла зі стелі. Над нею знаходиться готель.

В судовому засіданні 18.04.2024р.допитана у якості свідка ОСОБА_8 , яка пояснила, що мешкає за адресою: АДРЕСА_7 , на четвертому поверсі, є сусідкою позивача. На її поверсі приблизно в 2019 було зроблено ремонт в квартирі АДРЕСА_2 . Після цього ремонту почалися затоплення. 30.12.2020р. відбулося затоплення гарячою водою. Вода текла з квартири АДРЕСА_2 . Було багато пару. Відбувалося це близько години, доки не приїхали працівники тепломереж. У ОСОБА_7 з третього поверху у квартирі був повний жах. В неї дуже коштовний ремонт, усе було залите. Один з працівників тепломереж сказав, що якась проблема в квартирі АДРЕСА_2 . ОСОБА_7 зробила новий ремонт, однак з тієї ж квартири в черговий раз відбулося затоплення. Квартира зараз прийшла в негідність, у квартирі пліснява. Зараз ОСОБА_7 навіть не стала робити ремонт. В 10 квартирі знаходиться хостел, власники здають її за гроші. На претензії ОСОБА_7 ніхто не звертав уваги. Власників квартири ніхто ніколи не бачив. Були тільки якісь керуючі. За цей час відбулося чотири затоплення.

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, вислухавши свідків, розглянувши та дослідивши подані документи і матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником 7-ми кімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 176,7 кв.м. та житловою площею 110,4 кв.м. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, на підставі рішення суду та на підставі договору купівлі продажу, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, інформаційна довідка № 336623493 від 22.06.2023р.

Судом встановлено, що Квартира АДРЕСА_4 складається з 9-ти кімнат, має загальну площу 188,3 кв.м, житлову площу 130,8 кв.м., належить на праві приватної спільної часткової власності відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується інформаційними довідкою № 336625533 від 22.06.2023р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно з якою 60/100 (32/100 та 28/ 100) квартири належить ОСОБА_9 , яка в даний час має прізвище ОСОБА_10 , а 40/100 квартири належить ОСОБА_4 .

Квартиру позивача № 7 зверху із квартири відповідачів № 10, що розташована вище, заливали гарячою водою 30.12.2020р. 17.11.2021р., 10.01.2023р.

В матеріалах справи є акти обстеження по кожному випадку залиття.

17.11.2021р. квартиру АДРЕСА_3 затопили гарячою водою із квартири АДРЕСА_4 , то саме це залиття 17.11.2021р. спричинило матеріальну шкоду, що є предметом даного позову та підтверджена висновками експертів.

Факт залиття 17.11.2021р. підтверджено актом обстеження № 722 від 17.11.2021р., що складений комісією у складі майстрів дільниці № 12 КП «Жилкомсервіс» та затверджено начальником дільниці.

В акті вказано, що він складений у присутності мешканців кв. АДРЕСА_8 .

В акті вказано, що 17.11.2021р. приблизно о 15-30 годині сталась аварійна ситуація, внаслідок чого було залиття квартири АДРЕСА_1 .

В приміщенні житлової кімнати на підвісній стелі та на стінах поклеєних шовковими шпалерами спостерігаються свіжі сліди залиття по всій площі кімнати, спостерігаються течія води в місцях кріплення люстри та вентиляції.

На палісандровій дерев`яній підлозі по всій площі спостерігається наявність води. В результаті залиття підлога набухла, спостерігається її деформація. Міжкімнатні двері намокли, щільно не закриваються. Електричні мережі житлової кімнати залиті, освітлення відсутнє.

В результаті залиття була залита підлога по всій площі квартири та стіни. Намокли килими, розташовані на підлозі, особисті речі в гардеробній, меблі, люстра на стелі. Також було намокання телевізору, розташованого в житловій кімнаті.

В акті обстеження № 722 від 17.11.2021р. вказана конкретна причина залиття: «в результаті відсутності з`єднання відвідного трубопроводу опалювального приладу системи центрального опалення, що проходить під підлогою житлової кімнати АДРЕСА_4 ».

Акт за формою та змістом відповідає Правилам утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила) та додатку 4 до них, має всі необхідні реквізити, тому цей акт може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачами майнової шкоди.

У відповіді КП «Харківські теплові мережі» № 06-31/1531 від 04.02.2022р. на адвокатський запит вказано, що 17.11.2021р. фахівцями Київської філії КП «Харківські теплові мережі» було проведене обстеження та виявлено дефект на трубопроводі централізованого опалення , який проходить під підлогою в квартирі АДРЕСА_2 .

Також вказано, що на переобладнання теплових мереж в квартирі АДРЕСА_2 . 46 технічні умови та дозвіл КП «Харківські теплові мережі» не надавались.

Суд вважає, що причина залиття: «в результаті відсутності з`єднання відвідного трубопроводу опалювального приладу системи центрального опалення, що проходить під підлогою житлової кімнати АДРЕСА_4 » та аналогічна відповідь КП «Харківські теплові мережі» свідчить про те, що пошкодження трубопроводу було саме всередині квартири АДРЕСА_2 , оскільки «під підлогою кімнати в квартирі» означає , що це відповідальність власників квартири та внутрішньоквартирних систем трубопроводів, а не підприємства, що обслуговує внутрішньобудинкові мережі.

Суд дійшов висновку, що пошкодження трубопроводу центрального опалення під підлогою квартири є зоною відповідальності власників квартири, тому що пошкодження сталось за межами точки розподілу в власники якої повинні нести відповідальність за стан внутрішньоквартирних систем трубопроводів.

Відповідно до п.3 Порядку обслуговування внутрішньбобудинкових систем теплопостачання , водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.08.2015р. № 219 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 вересня 2018 р. за № 1074/32526 «точка приєднання внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку до житлового (нежитлового) приміщення - відгалуження від стояків у межах приміщення для вертикальної розводки, перша запірна арматура на відгалуженні від стояка за межами приміщення для горизонтальної розводки (запірна арматура не належить до внутрішньобудинкової системи)».

Відповідно до п. 4 вказаного Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води багатоквартирного будинку (далі - внутрішньобудинкові системи) здійснюється виконавцем та включає комплекс робіт з технічного обслуговування та проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення протягом усього періоду їх експлуатації.

Враховуючи це, суд дійшов висновку що обслуговування систем теплопостачання, водопостачання , водовідведення та постачання гарячої води в межах житлового приміщення від точки приєднання здійснюється його власником ( співвласниками).

Акт обстеження від 17.11.2021р., відповідь КП «Харківські теплові мережі» щодо залиття 17.11.2021р. на адвокатський запит мають відомості про витік води саме з трубопроводів під підлогою кімнати квартири АДРЕСА_2 , а не із інших джерел, тобто місце витоку гарячої води знаходилось за межами точки приєднання всередині квартири АДРЕСА_2 .

Факт постійного залиття також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки.

Також у листі (відповідь на звернення позивача) Департамент територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради за № 17662/0/226-21 від 19.08.2021р. вказано, що під час обстеження 26.07.2021р. було встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 шість кімнат використовуються під хостел, і кожна кімната обладнана санвузлом, умивальником, душовою кабіною та бойлером. Сьома кімната використовується під пральню з мийкою та пральною машиною. Також зазначено, що по квартирі АДРЕСА_9 залишено припис щодо надання документів до КП «Харківводоканал» та КП «ЖИЛКОМСЕРВІС» стосовно переобладнання квартири під хостел та отримання технічних умов на підключення систем централізованого водопостачання та водовідведення.

Доводи представника відповідача ОСОБА_5 щодо відсутності її вини спростовуються документами, що додані до позовної заяви актом обстеження № 722 від 17.11.2021р., листуванням з приводу залиття та аварій, нормативними актами, що регулюють відповідальність власників квартир, споживачів житлово-комунальних послуг, розмежування відповідальності при обслуговуванні внутрішньобудинкових мереж житлових будинків та квартир.

Відповідачі не надали суду доказів відсутності вини в залитті 17.11.2021р.

Доводи представника відповідача ОСОБА_5 щодо того, що в акті № 722 від 17.11.2021р. не зазначена особа, що винна в аварії, не зазначені пошкодження та опис майна та що докази запрошення відповідача ОСОБА_5 для складання акту відсутні оцінюються судом критично, тому що в акті № 722 від 17.11.2021р. після складу комісії вказано, що він складений у присутності мешканців кв. АДРЕСА_8 ., опис пошкоджень є, а відсутність зазначення винної особи при наявності причини залиття не робить цей акт неналежним та недопустимим доказом.

Представником відповідача не були надані суду докази того, що мешканці квартири АДРЕСА_2 , які відчиняли двері аварійній бригаді та знаходились всередині квартири, перебували там без її дозволу та не інформували її про аварійну ситуацію.

Суд вважає, що у відповідачів була можливість отримати акт № 722 від 17.11.2021р. в КП «Жилкомсервіс», поцікавитись причинами аварії та її наслідками, перевірити пошкоджене майно, але вони нею не скористались.

Спричинені позивачу збитки залишились невідшкодованими.

Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує.

Відповідно до ст.322 ЦК України тягар утримання майна покладений на власника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.151 Житлового кодексу України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Тобто власник квартири зобов`язаний утримувати квартиру в належному стані та своєчасно проводити ремонт квартири, а також своєчасно проводити ремонт санітарно-технічного обладнання квартири, що є її приналежністю.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача теплової енергії є забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання.

Відповідно до пунктів 2 та 4 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» «Індивідуальний споживач зобов`язаний:

2) своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини;

4) власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку.

порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг;

9) забезпечити своєчасну підготовку об`єктів, що перебувають у його власності, до експлуатації в осінньо-зимовий період.»

Відповідачі, будучи власниками квартири, не забезпечили належним чином експлуатацію інженерних мереж в квартирі, не проводили якісний ремонт, та не створили умов для належної експлуатації інженерних мереж квартири.

Вищезазначені обов`язки власники квартири АДРЕСА_2 не виконували належним чином, неодноразово допускали пошкодження трубопроводів під підлогою квартири та аварії.

Таким чином, є безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю власників квартири АДРЕСА_2 та залиттям 17.11.2021р. і його наслідками у вигляді збитків.

Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України покладено на відповідача.

Розмір матеріальної шкоди підтверджений висновками експертів.

Висновком експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім.засл.проф.М.С. Бокаріуса № 31478/4565-4573 від 14.02.2022р. за результатами будівельно-технічного дослідження було встановлено, що вартість матеріальної шкоди власнику квартири АДРЕСА_1 в результаті залиття складає 667 804 грн.( ремонтно-відновлювальні роботи).

Вартість експертизи 12355,92 грн. сплачена позивачем, про що є квитанція..

Висновком експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз іь.засл.проф.М.С. Бокаріуса № 32291/4820-4881 від 21.02.2022р. за результатами товарознавчого дослідження було встановлено, що розмір матеріальної шкоди власнику майна внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 складає 423605,27 грн. (пошкодження меблів, подушок, килимів, техніки).

Вартість експертизи 12973,72 грн. сплачена позивачем. про що є квитанція..

Всього внаслідок залиття квартири позивачу було завдано майнової шкоди в сумі 1091409,27 грн.

За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до частин першої-другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для настання деліктної відповідальності за статями1166, 1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, згідно з якою особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона не доведе відсутність своєї вини, зокрема у зв`язку із наявністю вини іншої особи або через дію об`єктивних непереборних обставин.

Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

А тому саме відповідач має доводити у суді відсутність її вини у заподіянні шкоди майну позивача.

Відповідно до ч.4 ст.319 Цивільного кодексу України власність зобов`язує. Відповідно до ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 761/12945/19 , від 19 лютого 2020 року у справі № 369/8038/17 , в постанові Верховного Суду від 06 березня 2019р. у справі № 522/1781/16-ц

В постанові Верховного Суду від 27 грудня 2019р. у справі № 686/11256/16-ц викладено висновок про те, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. Невиконання цього обв`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків. Саме відповідач повинен довести відсутність вини у завданні шкоди.

Позивачу належить довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Також позивач несе тягар доведення перед судом розміру завданої шкоди, зокрема зменшення або знищення майна, яке належить йому на праві власності.

Як вбачається з документів, що є в матеріалах справи, акту обстеження, листування з КП «Харківські теплові мережі», Департаментом територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради, показами свідків пошкодження з`єднання опалювального приладу під підлогою квартири АДРЕСА_2 та витік води , тобто всередині квартири, тобто залиття відбулось із квартири АДРЕСА_2 що належить відповідачам, що дає підстави суду зробити висновок, що саме внаслідок протиправних дій відповідачів, сталось залиття, яким було завдано майнову шкоду позивачу. Розмір майнової шкоди встановлено висновками експертів.

За таких обставин з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 1091409,27 грн. заподіяної шкоди.

Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За приписами ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем доведено, що внаслідок протиправних дій та бездіяльності відповідачів неодноразово відбувались залиття, внаслідок яких було пошкоджено квартиру, належну позивачу.

Суд погоджується з доводами позивача про перенесені нею страждання внаслідок пошкодження її майна, психологічну та нервову напругу щодо того, що квартира позивача, яка мала коштовний індивідуальний ремонт з високим рівнем якості оздоблювальних покриттів, коштовними меблями та цінними речами, дуже пошкоджена та у квартирі підвищена вологість, сирість. Суд погоджується, що рівень комфорту та звичного життя позивача порушений .

Враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнала позивач, їх характеру, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково та стягнути з відповідачів на її користь 200000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 141 ЦПК України.

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири, - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 , суму збитків в розмірі 1091409 (один мільйон дев`яносто одна тисяча чотириста дев`ять грн) 27 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 , моральну шкоду в розмірі 200000 (двісті тисяч) грн. 00 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 витрати на проведення експертизи в розмірі 25329 грн. 64 коп. по 12664, 82 грн з кожного.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 кошти судового збору в розмірі 13420 грн. 00 коп. по 6710, 00 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , АДРЕСА_10 .

Відповідачі: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_11 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_12 .

Суддя: В.О. Афанасьєв