Справа № 489/758/13-ц
Номер провадження 2-зз/489/11/24
УХВАЛА

27 червня 2024 м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді - Рум`янцевої Н. О.,

із секретарем судового засідання Ставратій Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову вжитих по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики

встановив.

25 червня 2024 ОСОБА_1 , через свою представницю адвокатку Чернієнко А.В., звернулася до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову вжитих по цивільній справі № 489/758/13-ц.

Посилаючись на те, що в провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва перебувала цивільна справа № 489/758/13 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики. Під час розгляду вказаної справи, судом винесено ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . Рішенням суду стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 800000 грн. В Інгульському відділі державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики не перебувало. Згідно довідки з Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) станом на 13.06.2024, за даними автоматизованої системи виконавчого провадження, встановлено, що виконавче провадження про стягнення ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби Миколаївської області не перебувало та не перебуває. Тобто, ОСОБА_2 не подала заяви про примусове виконання вищевказаного рішення суду, оскільки відповідачка сплатила борг добровільно.

Сторони у судове засідання не з`явилися по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Суд ухвалив, провести розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що у січні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позикиу розмірі 800000,00 грн., які відповідач зобов`язалася повернути до 15.01.2013р.

Від ОСОБА_2 надійшло клопотання до суду про вжиття заходів забезпечення позову, а саме: накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 25.02.2013, накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15.10.2004р.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.02.2013, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 800000 грн. 00 коп. (вісімсот тисяч грн. нуль коп.).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3441 грн. 00 коп. (три тисячі чотириста сорок одна грн. нуль коп.).

13 березня 2013 Ленінським районним судом м. Миколаєва по вказаній справі видано виконавчий лист, який зберігається в матеріалах цивільної справи № 489/758/13-ц.

Відповідно до листа Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11.06.2024 за вих. № 98173, станом на 11.06.2024 у відділі виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики (справа № 489/758/13) не перебували та не перебувають.

Згідно листа Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області від 13.06.2024 за вих. № 3138/38512/02.2-25/02.2-17, за даними автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що станом на 13.06.2024, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого Ленінським районним судом м.Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики (справа № 489/758/13), на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби Миколаївської області не перебувало та не перебуває.

Представниця заявниці зазначає, що відповідачкою борг повернуто в повному обсязі.

Забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав завдання цивільного судочинства, яким, згідно зі статтею 3 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Регламентації інституту забезпечення позову в цивільному процесуальному праві присвячені статті 149-159 ЦПК України.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено статтею 158 ЦПК України, частинами першою, четвертою, дев`ятою якої передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Отже, забезпечувальні заходи застосовуються та скасовуються судом шляхом ухвалення процесуального рішення - ухвали.

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно до ч.7, 8 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для скасування заходів забезпечення позову, суд враховує, що позов, в межах якого вживались заходи забезпечення, було розглянуто по суті, рішення суду набрало законної сили, а отже необхідність у застосуванні заходу забезпечення позову відпала.

За вказаних обставин, проаналізувавши клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.02.2013 у справі № 489/758/13 (провадження № 2/489/850/13) у вигляді накладення арешту, підлягають скасуванню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 158 ЦПК України, суд

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову вжитих по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15.10.2004р.

Ухвала набирає законної сили після її підписання та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Повний текст судового рішення складено «27» червня 2024.

Суддя Н.О. Рум`янцева