ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/788/24 Справа № 203/4431/23 Суддя у 1-й інстанції - Казак С.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
11 грудня 2024 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючої - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Єлізаренко І.А.,
за участю секретаря судового засідання Панасенко С.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Негробова Олександра Вікторовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №203/4431/23 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування», ОСОБА_2 , про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних, стягнення матеріальної та моральної шкоди,
У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СК «Альфа Страхування», ОСОБА_2 , про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних, стягнення матеріальної та моральної шкоди (а.с. 1-7), в якому просив суд стягнути з ПрАТ «СК «Альфа Страхування» недоплачене страхове відшкодування в сумі 11 297 грн 51 коп, за період з 24.03.2023 року по 24.05.2023 року пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 1 609 грн 51 коп. інфляційні витрати в сумі 79 грн 20 коп, 3% річних в сумі 96 грн 57 коп та стягнути з ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 115 665,73 грн, яка складається з 85 665,73 грн матеріальних збитків, 30 000,00 грн моральної шкоди.
Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Альфа Страхування», ОСОБА_2 , про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних, стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «СК «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 11 403 грн 21 коп, з яких: недоплачене страхове відшкодування в сумі 11 297 грн 51 коп, пеня в сумі 46 грн 43 коп, інфляційні витрати в сумі 56 грн 49 коп, три відсотки річних в сумі 2 грн 78 коп, а також стягнуто судові витрати в сумі 1 503 грн 61 коп, у т.ч.: судовий збір в сумі 114 грн 01 коп, витрати на правову допомогу в сумі 1 389 грн 60 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 82 065 грн 73 коп, моральну шкоду в сумі 5 000 грн, судові витрати в сумі 15 081 грн 03 коп, у т.ч.: судовий збір в сумі 870 грн 63 коп, витрати на оплату послуг експерта в сумі 3 600 грн, витрати на правову допомогу в сумі 10 610 грн 40 коп.
В іншій частині в задоволенні позову відмовлено (а.с. 142-150).
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 - адвокат Івах Є.В. подав апеляційну скаргу (а.с. 154-169).
Постановою Дніпровського апеляційного суду 27 листопада 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Івах Євгенія Вікторовича залишено без задоволення. Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2024 року залишено без змін (а.с. 246-258).
29 листопада 2024 року через підсистему Електронний суд від представника ОСОБА_1 - адвоката Негробова О.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат, в якій заявник просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 8 000,00 грн (а.с. 259-261).
Перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат, надані заявником документи, а також враховуючи заперечення відповідача ОСОБА_2 , колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для її часткового задоволення, з огляду на наступне.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
За положеннями пункту 4 частини першої статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, провадження №12-171гс19).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19).
З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі№336/934/22.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання.
Велика Палата Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) також акцентувала увагу на те, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.
Таким чином суд при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалося від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.
Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 03 серпня 2022 року у справі №487/4983/20.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) вказано, що «з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостоїстатті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу».
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі №756/8241/20 (провадження №61-9789св21).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 зазначено, що відшкодування позивачу судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, підлягає пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі №283/2791/19, від 21 квітня 2021 року у справі №705/2550/16-ц.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Негробов О.В. зазначив про те, що під час розгляду цієї справи у Дніпровському апеляційному суді витрати Позивача на правничу допомогу не будуть перевищувати 10 000,00 грн. З урахуванням положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України сторона позивача зазначає, що докази на підтвердження понесених у зв`язку з розглядом справи у Дніпровському апеляційному суді витрат на правничу допомогу, будуть подані до суду не пізніше п`ятого дня після прийняття судом відповідної постанови.
Постанову (вступна та резолютивна частини) було винесено 27.11.2024 року, а заява про ухвалення додаткового рішення, до якої було надано докази понесення витрат на правничу допомогу, була сформована в підсистемі Електронний суд 29.11.2024 року, тобто в межах строку визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Апеляційним судом встановлено, що у цій справі винагорода адвоката за послуги, згідно з договором про надання правничої (правової) допомоги від 10 квітня 2023 року з урахуванням додаткової угоди №1 до вказаного договору була визначена сторонами у твердій (фіксованій) сумі, яка за весь час дії договору не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.
При цьому, колегія суддів вважає, що з урахуванням клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката та того, що публічний інтерес до справи відсутній, справа має невелику ціну позову, правові позиції у цій категорії справ усталені; в адвоката не було необхідності вивчати додаткові норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 8 000,00 грн в рамках цієї справи є неспівмірним та суперечить критеріям їх дійсності, необхідності та розумності.
В Акті приймання-передачі виконаних робіт від 29.11.2024 року (а.с. 266) зазначено, що адвокатом були виконанні наступні роботи (послуги):
- ознайомлення (опрацювання) апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.04.2024 року у справі №203/4431/23, надання клієнту роз`яснень та узгодження правової позиції, складання та подання відзиву на апеляційну скаргу у справі №203/4431/23;
- ознайомлення (опрацювання) заяви про врахування правових позицій Верховного суду під час вирішення спору від 16.11.2024 року представника апелянта ОСОБА_2 - адвоката Іваха Є.В. у справі №203/4431/23, надання клієнту роз`яснень та узгодження правової позиції, складання та подання письмових пояснень у справі №203/4431/23;
- прибуття до Дніпровського апеляційного суду, участь адвоката в розгляді Дніпровським апеляційним судом справи №203/4431/23 (судове засідання 27.11.2024 року о 11:00 год.).
Загалом в період часу з 07.10.2024 року по 29.11.2024 року включно клієнту надана правова (правнича) допомога на суму 8 000,00 грн.
За таких обставин, апеляційний суд, взявши до уваги співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (зміст відзиву та письмових пояснень, а також час затрачений у судовому засіданні 27.11.2024 року, яке тривало 8 хв.), а також критерії обґрунтованості й пропорційності, враховуючи надане клопотання відповідача щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, дійшов висновку про наявність підстав для зменшення витрат на професійну правничу допомогу, що відповідає принципу справедливості і балансу інтересів сторін спору та стягнути з відповідача у сумі 5 000 грн.
Керуючись ст. 270 ЦПК України, колегія суддів,
Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Негробова Олександра Вікторовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №203/4431/23 щодо розподілу судових витрат задовольнити частково.
Ухвалити у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування», ОСОБА_2 , про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних, стягнення матеріальної та моральної шкоди додаткову постанову.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 5 000 грн.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Головуючий: В.С. Городнича
Судді: М.Ю. Петешенкова
І.А. Єлізаренко