Провадження №: 2/336/2106/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., за участю: секретаря судового засідання Сайбель К.О., представника позивача адвоката Кучерявої В.Ф., представника відповідача 2 Шкаран А.Л, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Малотокмачанської сільської ради Пологівського району Запорізької області, Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, ОСОБА_2 , про визнання права власності на житловий будинок та зобов`язання відповідача 2 вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовом до Малотокмачанської сільської ради Пологівського району Запорізької області (відповідач 1), Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (відповідач 2) про визнання права власності на житловий будинок та зобов`язання відповідача 2 вчинити певні дії.

У позові зазначив, що він відповідно до договору дарування, посвідченого 23.05.1995 року державним нотаріусом Оріхівської державної нотаріальної контори Строкач В.Л. за реєстровим номером № 2-1166, отримав в дар від свого батька ОСОБА_3 жилий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці колгоспу «Перемога», на якій розміщено: А - жилий будинок, глинобитний, облицьований 1/2 цеглою, жилою площею 31, 6 кв. м та надвірні господарчі споруди: Б літня кухня, пг погріб, В гараж, Г прибиральня, к колодець. Також позивач вказав, що його батькові цей будинок належав на підставі свідоцтва про право власності, виданого Оріхівським райвиконкомом від 12.05.1995 року та довідки-характеристики, виданої Пологівським МП «Імпульс» (Бюро технічної інвентаризації) від 19.05.1995 року (№ 148).

Відповідно до законодавства, яке діяло на момент укладання договору дарування, цей договір був зареєстрований позивачем у Пологівському МП «Імпульс». Згідно реєстраційного посвідчення МП «Імпульс» від 05.07.1995 року вказані житловий будинок та господарчі будівлі і споруди на земельній ділянці зареєстровані за ОСОБА_1 . Також працівниками МП «Імпульс» 05.07.1995 року були внесені зміни до технічного паспорту на жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в якому замість ОСОБА_3 власником зазначено ОСОБА_1 та у технічному паспорті було зазначено наступне: жилий будинок А глинобитний, облицьований 1/2 цеглою, загальною площею 69,9 кв. м., жилою площею 31,6 кв. м.; надвірні господарчі споруди: Б літня кухня площею 19,1 кв. м., пг погріб площею 8,8 кв. м, В гараж площею 24,0 кв. м., Г вбиральня площею 1,0 кв. м., к колодязь площею 3,5 кв. м., а сіні площею 5,5 кв. м., б сіні площею 7,5 кв. м. Також позивач зазначав, що цей будинок побудував батько ще у 1941 році та згодом його добудовував. У цьому будинку народився сам позивач, проживав у ньому разом з родиною та був зареєстрований за цією адресою.

Позивач зазначав у позові, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України с. Мала Токмачка з 04.03.2022 року віднесено до території активних бойових дій, а тому він вимушений був покинути вказаний будинок і переїхати до Запоріжжя, де тимчасово проживає і є внутрішньо переміщеною особою. Оскільки внаслідок військової агресії російської федерації проти України вказаний житловий будинок в с. Мала Токмачка було знищено, він з метою одержання компенсації від держави за знищене агресором житло звернувся до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Запорізької області, де з`ясувалося, що право власності на його житловий будинок зареєстровано за іншою особою ОСОБА_2 , дата внесення запису: 03.06.2003 року, архівний запис, на підставі договору купівлі-продажу № 146 від 16.12.1988 р., Малотокмачанською сільською радою. Згідно рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій державного реєстратора прав на нерухоме майно Юрченко І.А. Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Запорізької області від 06 лютого 2024 року № 71444191 встановлено наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій: наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Також позивач вказав, що його представником адвокатом Кучерявою В.Ф. було зроблено декілька запитів до відповідних установ щодо надання відомостей та копій документів для з`ясування на підставі чого ОСОБА_2 зареєстрований власником будинку АДРЕСА_1 . В результаті переписки стало відомо, що архівні документа та справи Малотокмачанської сільської ради знищені внаслідок артобстрілу російської федерації 11.06.2022 року. Відповідальні особи, які виконували свої повноваження щодо проведення реєстрації прав на нерухоме майно у 1988 році та у 2003 році на даний час у сільській раді не працюють. Архівна інформація щодо реєстрації прав на нерухоме майно знаходилася у ТОВ КП «Імпульс» (це Бюро технічної інвентаризації), приміщення якого розташоване на території, яка віднесена до території ведення активних бойових дій. Натепер достовірна інформація про стан архіву відсутня через активні бойові дії на цій території, ТОВ КП «Імпульс» не було релоковане та не функціонує.

Позивач ОСОБА_1 , вважаючи, що він є законним власником будинку АДРЕСА_1 , оскільки він отримав цей будинок в дар від батька (за договором дарування, посвідченим 23.05.1995 року державним нотаріусом Оріхівської державної нотаріальної контори Строкач В.Л. за реєстровим номером № 2-1166) та у відповідності до чинного на той час законодавства зареєстрував 05.07.1995 року право власності на будинок в бюро технічної інвентаризації у МП «Імпульс» Пологівського району Запорізької області, посилаючись на порушення його прав як власника нерухомого майна, просив суд:

1.визнати за ним право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

2.зобов`язати Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради Запорізької області здійснити реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 , а саме на: жилий будинок А глинобитний, облицьований 1/2 цеглою, загальною площею 69,9 кв. м., жилою площею 31,6 кв. м.; надвірні господарчі споруди: Б літня кухня площею 19,1 кв. м., пг - погріб площею 8,8 кв. м, В гараж площею 24,0 кв. м., Г вбиральня площею 1,0 кв. м., к колодязь площею 3,5 кв. м., а сіні площею 5,5 кв. м., б сіні площею 7,5 кв. м.

Згідно з ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.03.2024 року цивільну справу за вказаним позовом передано за підсудністю на розгляд до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2024 року прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження, підготовче судове засідання призначено на 13.08.2024 року.

02.08.2024 року відповідач Малотокмачанська сільська рада надіслала суду заяву про розгляд справи без участі сільської ради, зазначивши, що проти прийнятого судом рішення заперечень не буде.

13.08.2024 року до суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Кучерявої В.Ф. про витребування доказів.

13.08.2024 року у підготовчому судовому засіданні постановлено ухвалу про витребування у Запорізькому обласному державному нотаріальному архіві Південного управління Міністерства юстиції (м. Одеса) доказів в справі.

Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_2 .

Підготовче судове засідання закрито, призначено судове засідання на 07.11.2024 року.

27.08.2024 року від представника позивача адвоката Кучерявої В.Ф. надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 , суть якої зводилася лише до заміни назви відповідача 2, оскільки з 01.01.2024 року відповідно до рішення Запорізької міської ради від 22.12.2023 року № 18 було припинено (реорганізовано) департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради (, м. Запоріжжя, вул. Маяковського,20а) шляхом приєднання до департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради (, місцезнаходження: бульв. Центральний, 27, м. Запоріжжя, 69005). Пунктом 2 Рішення № 18 від 22.12.2023 року встановлено, що департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради є правонаступником департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Виходячи з того, що позивачу не було відомо про цю реорганізацію, а тому він вказав відповідачем 2 департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, представник позивача просила суд замінити відповідача 2 на правонаступника Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради.

09.09.2024 року на виконання ухвали суду від 13.08.2024 року про витребування доказів надійшла відповідь з Запорізького обласного державного нотаріального архіву Південного управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (№ 1103/01-21 від 02.09.2024 року).

07.11.2024 року судове засідання було відкладено на 09.12.2024.

09.12.2024 року замінено відповідача 2 на його правонаступника Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради, судове засідання відкладено на 17.12.2024 року.

13.12.2024 року від Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради надійшов відзив на позовну заяву.

В судове засідання 17.12.2024 року не з`явилися представник Малотокмачанської сільської ради, які в заяві від 02.08.2024 просили розглянути справу без участі сільської ради, зазначивши, що проти прийнятого судом рішення заперечень не буде, а також третя особа, яка повідомлялася про судові засідання в порядку ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»

Представник позивача підтримав позовні вимоги, представник Департаменту адміністративних послуг ЗМР заперечив проти позовної вимоги про зобов`язання департаменту здійснити реєстрацію права власності.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 2 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час ухвалення рішення суд у відповідності до вимог статті 264 ЦПК України повинен вирішити чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що власником жилого будинку та господарських споруд, які розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 , що підтверджено наданою позивачем копією договору дарування, посвідченого 23.05.1995 року державним нотаріусом Оріхівської державної нотаріальної контори Строкач В.Л. за реєстровим номером № 2-1166. Зазначене також підтверджено відповіддю Запорізького обласного державного нотаріального архіву Південного управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (№ 1103/01-21 від 02.09.2024 року), в якій вказано, що в справі «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій» Оріхівської державної нотаріальної контори за період з 03.01.1995 року по 08.06.1995 року за реєстровим № 2-1166 від 23.05.1995 року прописано посвідчення договору дарування жилого будинку, де сторонами є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Також зі змісту цієї відповіді вбачається, що в Справі «Договори про відчуження, заставу і поділ жилих будинків, про надання в безстрокове користування громадянам земельних ділянок для індивідуального та колективного житлового будівництва» Оріхівської державної нотаріальної контори за період з 23.03.1995 року по 26.05.1995 року на стор. 219-221 зберігається Договір дарування, посвідчений 23.05.1995 року за реєстровим № 2-1166, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та правовстановлюючий документ Свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, виданий 12.05.1995 року Виконавчим комітетом Оріхівської районної Ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_3 . Крім того, Запорізьким обласним державним нотаріальним архівом надано належним чином завірену копію вищевказаного Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 12.05.1995 року на ім`я дарувальника ОСОБА_3 .

З договору дарування від 23.05.1995 року видно, що договір підлягає реєстрації у Пологівському МП «Імпульс» (бюро технічної інвентаризації) за місцем знаходження жилого будинку. Таким чином ОСОБА_1 , як обдарований, тобто, новий власник жилого будинку АДРЕСА_1 був зобов`язаний здійснити таку реєстрацію - у відповідності до законодавства, яке діяло на момент укладання договору дарування. ОСОБА_1 виконав таке зобов`язання, про що свідчить надана ним копія реєстраційного посвідчення МП «Імпульс» від 05.07.1995 року, в якій вищезазначені житловий будинок та господарчі будівлі і споруди на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 . зареєстровані за ОСОБА_1 як за власником 1 цілої частки. Також позивачем надано копію техпаспорта, виданого МП «Імпульс» 05.07.1995 року, в якому замість ОСОБА_3 власником зазначено ОСОБА_1 та зазначені наступні будівлі та споруди на вказаній земельній ділянці: жилий будинок А глинобитний, облицьований 1/2 цеглою, загальною площею 69,9 кв. м., жилою площею 31,6 кв. м.; надвірні господарчі споруди: Б літня кухня площею 19,1 кв. м., пг погріб площею 8,8 кв. м, В гараж площею 24,0 кв. м., Г вбиральня площею 1,0 кв. м., к колодязь площею 3, 5 кв. м., а сіні площею 5,5 кв. м., б сіні площею 7,5 кв. м.

Інших дій щодо реєстрації права власності на нерухоме майно у відповідності до чинного на той час законодавства від власника будинку ОСОБА_1 не вимагалося.

ОСОБА_1 весь період часу з 23.05.1995 року до 06.02.2024 року (до дня, коли він отримав рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій державного реєстратора прав на нерухоме майно Юрченко І.А. Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Запорізької області від 06 лютого 2024 року № 71444191) був впевнений в тому, що він є власником будинку АДРЕСА_1 , тим паче, що будинок був побудований його батьком у 1941 році, сам він народився, проживав та був зареєстрований в цьому будинку і будь-яких інших власників будинку окрім його батька він не знав.

Після отримання рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій ОСОБА_1 з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (Номер інформаційної довідки 364957328 від 08.02.2024 року) дізнався, що право власності на його житловий будинок зареєстровано за іншою особою ОСОБА_2 , дата внесення запису: 03.06.2003 року, архівний запис, на підставі договору купівлі-продажу № 146 від 16.12.1988 р., Малотокмачанська сільська рада.

З матеріалів справи, зокрема з відповіді Запорізького обласного державного нотаріального архіву Південного управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (№ 1103/01-21 від 02.09.2024 року) вбачається, що згідно реєстру для реєстрації нотаріальних дій Оріхівської державної нотаріальної контори за період з 05.01.1988 року по 26.04.1988 року за реєстровим № 146 від 20.01988 року прописана інша нотаріальні дія.

З відповіді Малотокмачанської сільської ради від 19.02.2024 року № 127/02-09-02, доданої до позовної заяви в якості письмового доказу вбачається, що всі архівні документи та справи Малотокмачанської сільської ради знищені внаслідок артобстрілу російської федерації 11.06.2022 року. Відповідальні особи, які виконували свої повноваження у 1988 році та у 2003 році на даний час у сільській раді не працюють. Інформація про проведення договору купівлі-продажу № 146 від 16.12.1988 року та внесення архівного запису від 03.06.2003 року щодо реєстрації прав власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 відсутня.

Таким чином суд вважає доведеним, що власником жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 є саме позивач ОСОБА_1 , оскільки він набув право власності на спірний будинок вже після 1988 року (тобто, якщо б навіть було встановлено, що є такий договір купівлі-продажу № 146 від 16.12.1988 року і у відповідності до якого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 ). Проте, докази щодо наявності такого договору купівлі-продажу від 16.12.1988 року відсутні, а право власності ОСОБА_1 на вказаний будинок підтверджено дослідженими судом письмовими доказами:

? копією договору дарування, посвідченого 23.05.1995 року державним нотаріусом Оріхівської державної нотаріальної контори Строкач В.Л. за реєстровим номером № 2-1166;

? змістом відповіді Запорізького обласного державного нотаріального архіву Південного управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (№ 1103/01-21 від 02.09.2024 року), в якій вказано, що в справі «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій» Оріхівської державної нотаріальної контори за період з 03.01.1995 року по 08.06.1995 року за реєстровим № 2-1166 від 23.05.1995 року прописано посвідчення договору дарування жилого будинку, де сторонами є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Також з цієї відповіді вбачається, що в Справі «Договори про відчуження, заставу і поділ жилих будинків, про надання в безстрокове користування громадянам земельних ділянок для індивідуального та колективного житлового будівництва» Оріхівської державної нотаріальної контори за період з 23.03.1995 року по 26.05.1995 року на стор. 219-221 зберігається Договір дарування, посвідчений 23.05.1995 року за реєстровим № 2-1166, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та правовстановлюючий документ Свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, виданий 12.05.1995 року Виконавчим комітетом Оріхівської районної Ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_3 ;

?копією вищевказаного Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 12.05.1995 року на ім`я дарувальника ОСОБА_3 , наданою суду Запорізьким обласним державним нотаріальним архівом;

?копією реєстраційного посвідчення МП «Імпульс» від 05.07.1995 року, в якій вищезазначені житловий будинок та господарчі будівлі і споруди на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 . зареєстровані за ОСОБА_1 як за власником 1 цілої частки;

?копією техпаспорта, виданого МП «Імпульс» 05.07.1995 року, в якому замість ОСОБА_3 власником жилого будинку АДРЕСА_1 зазначено ОСОБА_1 та вказані будівлі та споруди на цій земельній ділянці: жилий будинок А глинобитний, облицьований 1/2 цеглою, загальною площею 69,9 кв. м., жилою площею 31, 6 кв. м.; надвірні господарчі споруди: Б літня кухня площею 19,1 кв. м., пг погріб площею 8,8 кв. м, В гараж площею 24,0 кв. м., Г вбиральня площею 1,0 кв. м., к колодязь площею 3,5 кв. м., а - сіні площею 5,5 кв. м., б сіні площею 7,5 кв. м.

Будь-які документи щодо припинення права власності ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 або щодо виникнення, переходу права власності на вказане домоволодіння на іншу особу ОСОБА_2 (окрім помилкового запису про реєстрацію в Реєстрі прав власності на нерухоме майно) відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.1, ч.2 ст.321 ЦК України).

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У пункті 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вказано, що до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлених вимог про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

За наведеного позовна вимога щодо визнання за позивачем права власності на нерухоме майно підлягає задоволенню.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-ІУ, який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з частиною п`ятою статті 3 вказаного Закону державна реєстрація прав проводиться органом державної реєстрації прав.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 цього Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Згідно із ст. 11 Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Наведені приписи законодавства свідчать про те, що орган державної реєстрації прав має виключну компетенцію в питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами. До виключної компетенції цього органу належить і прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень чи відмову у реєстрації за наявності до того передбачених законом підстав, а тому суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстрації прав, зобов`язуючи його приймати такі рішення.

Відповідна правова позиція була висловлена у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 року у справі 819/1849/13-а.

Отже, державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав (ч.1 ст.11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), тобто при проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень державний реєстратор відповідно до встановленого Законом порядку, відповідне рішення приймає на власний адміністративний розсуд, тобто має певні дискреційні повноваження.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями розуміються повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим з даних обставин.

Суд не може підміняти собою чи перебирати на себе функції суб`єктів владних повноважень у сфері адміністративного управління. Завдання цивільного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а у розгляді і вирішенні цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Отже, обраний позивачем спосіб захисту в частині зобов`язання відповідача 2 зареєструвати речове право (право власності) позивача на нерухоме майно не відповідає нормам чинного законодавства та виходить за межі компетенції суду.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, а саме, судового збору, суд зазначає, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом 2-ї групи (безстроково), що підтверджено копією довідки до Акта огляду МСЕК, серії АД № 107702 від 29.01.09 р., тому він в силу положень статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Малотокмачанської сільської ради Пологівського району Запорізької області, Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, ОСОБА_2 , про визнання права власності на житловий будинок та зобов`язання відповідача 2 вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , а саме на: жилий будинок А глинобитний, облицьований 1/2 цеглою, загальною площею 69,9 кв. м., жилою площею 31,6 кв. м.; надвірні господарчі споруди: Б літня кухня площею 19,1 кв. м., пг - погріб площею 8,8 кв. м, В гараж площею 24,0 кв. м., Г вбиральня площею 1,0 кв. м., к колодязь площею 3,5 кв. м., а сіні площею 5,5 кв. м., б сіні площею 7,5 кв. м.

У задоволенні іншої позовної вимоги відмовити.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України зазначаються такі відомості:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; як внутрішньо переміщена особа тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач 1 Малотокмачанська сільська рада Пологівського району Запорізької області; ; юридична адреса: 70550, Запорізька область, Оріхівський район, с. Мала Токмачка, вул. Миру, 297;

Відповідач 2 Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради; , місцезнаходження: 69005, м. Запоріжжя, бульв. Центральний, 27;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову ОСОБА_2 , інші відомості відсутні.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.С. Боєв 17.12.24