Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2024 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Смоляра А.О.

при секретарі Зарубі Н.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі: Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції України в Черкаській області, Прокуратури Черкаської області про відшкодування моральної шкоди,-

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з Державного бюджету України на її користь 950000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

В обґрунтування вказала, що в 2009 році вона працювала головою правління ОСББ «Хрещатик 200» та в межах своїх повноважень організовувала і провела капітальний ремонт системи водовідведення будинку, в чому була нагальна необхідність. В 2021 році головою правління став ОСОБА_6 , з заявою якого 03.12.2012 були внесені відомості про вчинення позивачем кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В процесі розшукових дій позивач допитувалася слідчим, як підозрювана, хоча підозра їй не оголошувалася, а розшукові дії тривали по «розумним строком» протягом 2 років і 8 місяців.

28.07.2015 не надавши позивачу статусу підозрюваної щодо неї відбулося виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження за ст. 367 КК України і лише 31.08.2015 їй було оголошено підозру.

08.10.2015 Соснівський районний суд за клопотанням прокурора ОСОБА_7 звільнив позивача від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. 12.11.2015 Черкаський апеляційний суд скасував вказану ухвалу.

Вироком Соснівського районного суду 23.12.2019 ОСОБА_1 визнано винною за ч.1 ст.367 КК України і призначено їй покарання у виді штрафу з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з адміністративно-розпорядчою та фінансово-господарською діяльністю на строк 1 рік; на підставі ч.5 ст.74 КК України звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 29.04.2021 вирок скасовано, а кримінальне провадження закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 384 КК України у зв`язку із невстановленням достатніх доказів для доведення вини позивача в суді і використання вичерпаних можливостей їх отримати. 21.10.2021 Касаційний кримінальний суд у складі Верховного суду ухвалу Черкаського апеляційного суду від 29.04.2021 залишив без змін.

У зв`язку з зазначеним, позивач зазнала величезної моральної шкоди за час її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності з 03.12.2012 по 29.04.2021. Довгим, необ?єктивним та упередженим розслідуванням, незаконним притягненням її до кримінальної відповідальності та незаконним засудженням позивачу завдана тяжка моральна шкода: знищена її ділова репутація, принижена її честь та гідність, порушені її конституційні права громадянки України та нормальний спосіб її життя, оскільки вона була змушена докладати зусилля для захисту своїх прав, для організації життя в умовах постійного цькування, яке було організоване автором заяви про злочин. Через виклики до слідчих органів, збирання доказів проти позивача та проведення слідчих дій, пошуком стороною обвинувачення налаштованих проти неї свідків порушились її нормальні життєві зв?язки з оточуючими мене людьми, погіршились відносини з рідними і друзями. Перебування під слідством і судом завдало їй непоправної шкоди моєму здоров?ю. Внаслідок багаторічного психологічного тиску, викликаного несправедливою кримінальною справою, перебуваючи в постійному стресі, позивач втратила спокій, набула хронічну невиліковну гіпертонічну хворобу 11 ступеню, хронічний панкреатит, дифузно-вузловий зоб щитовидної залози, дифузну фіброаденому молочних залоз, що потребує хірургічного втручання, погіршився зір та слух. Упродовж усього періоду слідства позивач відчувала постійний душевний дискомфорт з переживаннями тривоги, життєвої невизначеності, безпорадності, безсилля, втрату почуття захищеності. Незаслужені образи та приниженість моєї гідності, необхідність виправдовуватися та захищатися від надуманих звинувачень вибили її з нормального життєвого ритму. У позивача порушився сон, апетит, майже весь час перебування під слідством та судами вона жила та продовжує жити на пігулках, заспокійливих та снодійному. Нанесені психологічними травмами втрати здоров`я є непоправними і прогресуючими, що вимагають значних коштів на лікування.

Відповідно до ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 24.04.2024 про відкриття провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 23.05.2024 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті.

02.05.2024 від представника Державної казначейської служби України до суду надійшов відзив, в якому він просив в задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування вказав, що Позивачем не надано жодних доказів наявності завдання їй моральної шкоди, не надано доказів та підтверджень наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням відповідачів. Вважає, що Позивач перебувала під слідством та судом з 31.08.2015 (дати повідомлення Позивачу про підозру у вчиненні кримінального правопорушення) по 29.04.2021 (дати набуття законної сили ухвали суду апеляційної інстанції про скасування вироку суду першої інстанції та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю доказів), загалом 67 місяців та 29 днів. На підставі абз. 3 ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» вважає, що при визначенні мінімального розміру моральної шкоди необхідно застосовувати величину мінімальної заробітної плати в розмірі 1 600 грн., а тому мінімальний розмір моральної шкоди становить 108746,67 грн. (107200,00=1 600,00*67) + (1 546,67=1 600,00/30*29). Вказує, що визначена Позивачем сума моральної шкоди в розмірі 950000,00 грн. належними чином не підтверджена та суперечить нормам закону. Крім того, вважає, що під час кримінального провадження позивачем здійснено самообмову, що виключає право позивача на відшкодування моральної шкоди. Витрати на правничу допомогу не підлягають стягненню оскільки позивачем не надано договору про надання правничої допомоги та детальний опис робіт виконаних адвокатом. Вважає, що належним захистом порушеного права Позивача у разі задоволення судом його позовних вимог, буде стягнення з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь Позивача визначеної судом суми шкоди, визначивши боржником у виконавчому документі - державу Україна.

09.05.2024 від представника ГУНП в Черкаській області надійшов відзив, в якому він просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування вказав, що позивачем зазначено в якості відповідачів, проте у позовній заяві відсутній зміст позовних вимог до кожного з них, а тому позов підлягає залишенню без розгляду. Зазначив, що позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження завданої їй моральної шкоди, не зазначено в чому конкретно виразилися її моральні страждання та з чого вона виходила визначаючи розмір моральної шкоди. Звертає увагу, що на підтвердження твердження позивача щодо витрати понад 150000 грн. на оплату послуг адвокатів, лікування, транспортні витрати та інше нею не надано належних та допустимих доказів.

13.05.2024 від представника Черкаської обласної прокуратури надійшов відзив, в якому він просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування вказав, що на підтвердження наявності заподіяної шкоди у розмірі, що перевищує 950000 грн., причинного зв`язку між захворюваннями позивача, шкодою і протиправними діяннями нею не надано. Розрахунок наданий позивачем вважає помилковим, та має розраховуватися з 01.09.2015 по 29.04.2021 67 місяців 29 днів, за основу слід брати 1600 грн., а тому він становить 108746,67 грн. Крім того, вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б засвідчували факт того, що вона дійсно понесла витрати на правничу допомогу

У відповідях на відзиви позивач вказує, що 28.07.2015 щодо позивача відбулося виділення матеріалів кримінального провадження за ст.190 КК України в окреме провадження без надання їй статусу підозрюваної, отже вважає доведеним, що перед слідством та судом позивач перебувала 8 років 4 місяці 26 днів. Зазначає, що розмір моральної шкоди не має бути співмірним з розміром мінімальної заробітної плати на час розгляду справи, а має бути не меншим за неї та відповідним до всіх обставин справи. Вважає, що при визначені мінімального розміру моральної шкоди необхідно застосовувати величину мінімальної заробітної плати 8000 грн. На спростування аргументу відповідача щодо самообману позивача вказує, що відповідно до протоколу допиту ОСОБА_1 від 01.09.2015, вона вину у інкримінованому їй правопорушенні не визнає, але витративши багато сил і здоров`я на досудове розслідування була готова йти на зустріч закриттю кримінального провадження за строками давності, але оскільки дізналася, що має сплатити кошти за цивільним позовом без роз`яснення суті «з нереабілітуючих підстав» змушена була оскаржувати вирок. Вказує, що докази щодо витрат на правничу допомогу будуть надані до суду до закінчення судових дебатів, а тому вважає доводи відповідача в цій частині передчасними. Заперечення представника ГУНП вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки, саме дії слідчого у кримінальному провадженні призвели до прийняття незаконного рішення судом першої інстанції.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представники відповідачів в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечували, просили врахувати обставини викладені ними у відзивах.

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

28.07.2015 було внесено відомості до ЄРДР за №0000050, відповідно до яких, ОСОБА_1 будучи головою ОСББ «Хрещатик-200» і службовою особою через неналежне виконання своїх службових обов`язків, не перевіривши належним чином відповідність фактично виконаних робіт актам приймання виконаних підрядних робіт, підписала вказані акти, чим завдала істотної шкоди ОСББ «Хрещатик-200».

31.08.2015 за вказаним фактом позивачу було повідомлено про підозру за ст.367 КК України.

Вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 23.12.2019 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України та призначено їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподаткованим мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з адміністративно-розпорядчою та фінансово-господарською діяльністю на строк 1 рік. Керуючись ч.5 ст. 74 КК України, ОСОБА_1 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 29.04.2021 вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 23.12.2019 скасовано, а кримінальне провадження закрито у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_1 в суді і вичерпані всі можливості їх отримати.

Постановою Верховного Суду від 21.10.2021 ухвалу Черкаського апеляційного суду від 29.04.2021 залишено без задоволення.

Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 №118848, огляду онкохірургом молочних залоз, УЗД щитоподібної залози, огляду лікаря невропатолога від 11.11.2021, їй встановлено ряд діагнозів, хвора перебуває на обліку в Черкаському обласному онкологічному диспансері з необхідністю лікування обох молочних залоз, перебуває під наглядом лікаря-ендокринолога з періодичною діагностикою щитоподібної залози, перебуває на обліку в офтальмолога з діагнозом погіршення зору та необхідністю видалення катаракти правого ока, має признаки дифузних змін перенхіми печінки та хронічний панкреатит.

Також позивачем надано ряд фіскальних чеків з аптек на загальну суму 3341,75 грн.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно п.2 ч.2 ст.1167 ЦК України, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Згідно з ч.ч.1, 2, 7, ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV V. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Згідно з ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 2 вказаного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно ст. 3 цього Закону, громадянинові відшкодовується (повертаються): заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги; моральна шкода.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (ст. 4 Закону).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.12.2020 у справі №752/17832/14 зазначила, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

У постанові від 05 серпня 2020 року у справі №817/893/17 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.02.1995 №100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у позивача дійсно виникло право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконно притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що обмежувало та порушувало її права громадянина, та має місце передбачений законом випадок, який надає позивачу таке право, а саме закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Суд критично оцінює доводи представників відповідачів щодо саообмови позивачем себе, ненадання нею доказів наявності завдання їй моральної шкоди та розрахунку витрат на правничу допомогу, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Суд також не погоджується із доводами представників відповідачів щодо застосування норм абз.3 ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», якою визначено розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1600 грн.

Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є спеціальним і саме норми цього Закону регулюють порядок визначення моральної шкоди у спірних правовідносинах.

Зміни до ст.13 вказаного Закону законодавцем не вносилися і його норми не передбачають визначення розміру відшкодування із розрахункової величини, визначеної будь-яким іншим законом, зокрема, Законом України «Про Державний бюджет України».

Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі №6-2203цс15, від якого Верховний Суд не відступав та підтримує у своїх постановах, відповідно до ч.3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №705/4489/20 Верховний Суд щодо застосування ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» зазначив, що тлумачення наведеної норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеним законодавством, за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Конституційний Суд України у своїх Рішеннях від 9 липня 2007 року №6-рп/2007, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, від 27 лютого 2020 року №3-р/2020, від 28 серпня 2020 року №10-р/2020 неодноразово наголосив на тому, що предмет регулювання Бюджетного кодексу України, так само як і предмет регулювання законів України про Державний бюджет України на кожний рік, є спеціальним, обумовленим положеннями пункту 1 частини другої статті 92 Основного Закону України, а тому вказаними актами законодавства не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України, а скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить статті 6, частині другій статті 19, статті 130 Конституції України.

Отже, ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» в частині визначення розміру мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1600 грн, не підлягає застосуванню при вирішенні спору у цій справі.

Керуючись наведеним, суд приходить до висновку при визначенні розміру компенсації моральної шкоди, гарантованого Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», що слід виходити з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на момент ухвалення судового рішення, тобто з суми 8000 грн.

Датою оголошення підозри ОСОБА_1 є 31.08.2021, яка ніким з учасників справи не оспорюється, суд вважає за необхідне період за який підлягає розрахунку моральна шкода рахувати саме з цієї дати, а не з моменту внесення відомостей до ЄРДР, як зазначає в позові позивач.

За таких обставин, судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала під слідством та судом з 31.08.2021 з дня повідомлення про підозру по 29.04.2021 дату набрання законної сили ухвали суду апеляційної інстанції про скасування вироку суду першої інстанції та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю доказів, що становить 67 місяці 29 днів.

Таким чином, гарантований державою мінімальний розмір компенсації моральної шкоди становить 543 483 грн 87 коп. (67 місяці 29 день Х 8000 грн), яку суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів.

Позивачем не доведено, що стан її здоров`я пов`язаний з притягненням її до кримінальної відповідальності, а тому суд не вбачає підстав для збільшення суми моральної шкоди з цих підстав.

Щодо доводів відповідача Державної казначейської служби України про неналежний спосіб захисту порушеного права позивача, суд зазначає.

Відповідно до ст. 2 ЦК України, учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставіст.1174ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч. 2 ст. 2 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст.170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України.

У пунктах 5.4, 6.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110цс18) вказано, що у випадку, коли шкода завдається органом державної влади, його посадовою або службовою особою, відшкодовувати таку шкоду зобов`язана держава, яка бере участь у справі через відповідні органи: орган, дії, бездіяльність якого призвели до негативних наслідків, та орган Державної казначейської служби України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) вказано, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді. У справах про відшкодування шкоди державою вона бере участь як відповідач через той орган, діяннями якого завдано шкоду. Хоча наявність такого органу для того, щоб заявити відповідний позов до держави України, не є обов`язковою. Участь у вказаних справах Державної казначейської служби України чи її територіальних органів не є необхідною.

Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 495/6187/16 (провадження № 61-8385св20), від 29 червня 2022 року у справі № 201/9398/20 (провадження № 61-11520св21).

З огляду на вказане вище, стягнення моральної шкоди відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» здійснюється безпосередньо з Державного бюджету України.

При цьому, суд враховує, що як зазначено, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.04.2023 у справі № 227/4691/21 (провадження № 61-3733св23) кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів.

Оскільки позовні вимоги судом були задоволенні частково, суд з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, вважає можливим відшкодувати позивачу витрати понесені на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 5434 грн.

Відповідно до п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. Таким чином, судовий збір за розгляд справи необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 543483,87 грн моральної шкоди.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 5434 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішенням, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Олександр СМОЛЯР