Провадження № 2/161/743/24

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Грень А.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Тетяна Олексіївна, про зняття обтяження з об`єкта нерухомого майна, визнання припиненим договору застави, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд із позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Тетяна Олексіївна, про зняття обтяження з об`єкта нерухомого майна, визнання припиненим договору застави.

Позов мотивує тим, що є власником частини нежитлового приміщення, площею 571,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що йому стало відомо, що на дане майно накладено обтяження на підставі договору застави №1430 від 26.05.2003 року, що був укладений між ВКФ «Укрзахідімпекс» у формі ТОВ та ПАТ «Західінкомбанк» за кредитним договором №1802/03-692 від 18.02.2003 року, укладеним між ПАТ «Західінкомбанк» та ТОВ «Укрзахідавто».

Зазначає, що станом на даний час, інформації про наявність невиконаних зобов`язань ТОВ «Укрзахідавто» перед банком немає, та у зв`язку із ліквідацією ПАТ «Західінкомбанк» до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не були передані будь-які первинні документи щодо наявності заборгованості за кредитним договором.

У зв`язку з цим, наявне обтяження, не дає йому можливості реалізувати свої права відносно належного йому майна та вважає, що договір застави №1430 від 26.05.2003 року припинив свою дію.

На підставі наведеного, просить суд визнати договір застави №1430 від 26.05.2003 року припиненим, зняти обтяження на об`єкт нерухомого майна, а саме, частину нежитлового приміщення площею 571,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить йому на праві власності.

У відзиві на позовну заяву відповідач посилався на те, що є неналежним відповідачем у даній справі, у зв`язку із тим, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є правонаступником ПАТ «Західінкомбанк».

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 20.11.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків у ній зазначеній.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 01.12.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 15.01.2024 року витребувано докази з Волинського обласного державного нотаріального архіву.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 19.02.2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Крім того, суду пояснив, що спірне майно належить йому як фізичній особі-підприємцю та, на даний час, використовується ним у підприємницькій діяльності. Заперечив щодо закриття провадження у даній справі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи.

Третя особа до судового засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін, що не з`явилися по наявним матеріалам справи.

В ході розгляду справи з ініціативи суду вирішувалось питання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що провадження у справі слід закрити з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 21.12.2005 року, укладеного між Виробничо-комерційною фірмою «Укрзахідімпекс» у формі товариства з обмеженою відповідальністю та підприємцем ОСОБА_1 , останній придбав у власність частину нежитлового приміщення, площею 571,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7-8).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на вищезазначене приміщення зареєстроване за ОСОБА_1 , як підприємцем (а.с. 9).

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Для вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду господарських і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення складу учасників справи. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити з прав та/або інтересів, за захистом яких звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, їх змісту та правової природи тощо.

Відповідно до положень частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних індивідуальних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, те, що суб`єктний склад такого спору включає, як правило, фізичну особу, яка є стороною цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин (стаття 19 ЦПК України).

Відповідно до ст. 2 ГПК України учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Разом з тим, відповідно до положень статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права.

Аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що критеріями розмежування судової юрисдикції, зокрема господарської та цивільної юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад учасників правовідносин, зміст їх прав та обов`язків, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ та/або спорів.

Для розмежування юрисдикції спору серед зазначених критеріїв розмежування слід також визначити хоча б один з таких критеріїв, як здійснення господарської діяльності, або наявність спору з корпоративних правовідносин, або спору щодо права власності на майно, реєстрації та обліку цього майна тощо.

Як вбачається з позовної заяви позивачем є ОСОБА_1 , який порушує перед судом питання про зняття обтяження на нерухоме майно, накладений на підставі договору застави №1430 від 26.05.2003 року, що був укладений між ВКФ «Укрзахідімпекс» у формі ТОВ та ПАТ «Західінкомбанк» та належить йому, як фізичній особі-підприємцю.

Окрім того, в ході розгляду справи судом встановлено, що спірне майно і на даний час належить позивачу, як фізичній особі-підприємцю та використовується ним для здійснення своєї підприємницької діяльності.

Арешт на спірне майно, також був накладений на підставі договору застави №1430 від 26.05.2003 року, що був укладений між двома юридичними особами суб`єктами господарювання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відтак, суб`єктний склад правовідносин містить учасників господарських правовідносин, а тому, незалежно від підстав арешту майна, з огляду на характер спору позов про зняття арешту з майна згідно зі статтями 2 і 20 ГПК України має розглядатися за правилами господарського судочинства.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №806/932/16 (К/9901/9234/18) та від 23 травня 2018 року у справі №757/21143/15-ц (провадження № 14-112цс18).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що спірні правовідносини, у даній справі, виникли між учасниками господарських правовідносин, з приводу майна, що належить фізичній особі-підприємцю, а тому дана справа має розглядатися за правилами господарського судочинства, відтак, провадження в даній справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

При цьому суд враховує, що позивач має право звернутися до господарського суду із даною позовною заявою за правилами ГПК України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст.ст. 256, 260-261, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Закрити провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Тетяна Олексіївна, про зняття обтяження з об`єкта нерухомого майна, визнання припиненим договору застави.

Роз`яснити позивачу право на звернення до відповідного господарського суду за правилами підсудності, встановленими ГПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, , адреса місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17.

Третя особа приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Тетяна Олексіївна, адреса місцезнаходження: 43025, м. Луцьк, вул. Крилова, 7.

Ухвала в повному обсязі складена 10 квітня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області А.М. Пахолюк