Справа № 493/169/22
Провадження № 2/493/10/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

ГОЛОВУЮЧОГО СУДДІ ІЛЬНІЦЬКОЇ О.М.

ЗА УЧАСТЮ СЕКРЕТАРЯ ЖУКОВСЬКОЇ О.І.

ПРЕДСТАВНИКА

ВІДПОВІДАЧА АДВОКАТА БУЗОВСЬКОГО О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним,

В С Т А Н О В И В:

07.02.2022 ОСОБА_1 звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним (т.1 а.с.1-5).

Ухвалою судді від 01.03.2022 відкрите провадження у справі, постановлено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання на 25.03.2022 (т.1 а.с.17-18).

19.04.2022 до суду надійшов відзив на позов (т.1 а.с.32-34).

Ухвалою суду від 09.08.2022 задоволене клопотання позивача, у справі призначена судова почеркознавча експертиза, на час проведення якої провадження у справі зупинене (т.1 а.с.80-81).

18.10.1922 до суду надійшло клопотання експерта про уточнення експертного завдання та надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи (т.1 а.с.106).

Ухвалою суду від 03.10.2022 поновлене провадження у справі (т.1 а.с.116).

Ухвалою суду від 11.11.2022 задоволене клопотання експерта, для виконання експертизи надіслані додаткові матеріали, провадження у справі на час проведення експертизи зупинене (т.1 а.с.156-157).

01.02.2023 на адресу суду надійшло повідомлення експерта про неможливість надання висновку та 15.02.2023 повернуті матеріали цивільної справи (т.1 а.с.159-161, 166).

Ухвалою суду від 31.03.2023 поновлене провадження у справі (т.1 а.с.178).

Ухвалою суду від 31.03.2023 задоволене клопотання позивача, у справі призначена судова почеркознавча експертиза, на час проведення якої провадження у справі зупинене (т.1 а.с.184-186).

30.05.2023 до суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, які були надіслані експерту 02.06.2023 (т.1 а.с.188-189, 198).

07.09.2023 до суду надійшло повідомлення експерта про неможливість надання висновку (т.1 а.с.199-202).

27.09.2023 до суду надійшов запит експертної установи про надіслання на їхню адресу матеріалів справи (т.1 а.с.211-212).

23.10.2023 матеріали справи надіслані експертній установі (т.1 а.с.215).

28.11.2023 до суду надійшло клопотання експерта про організацію виконання експертизи та умов її проведення (т.1 а.с.217-218).

Ухвалою суду від 08.12.2023 провадження у справі поновлене (т.1 а.с.223).

Ухвалою суду від 08.12.2023 вирішене клопотання експерта, провадження у справі зупинене на час проведення експертизи (т.1 а.с.228-229).

11.01.2024 до суду надійшов висновок експерта та повернуті матеріали справи (т.2 а.с.1-26).

Ухвалою суду від 16.02.2024 поновлене провадження у справі (т.2 а.с.42).

Ухвалою суду від 16.02.2024 закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті (т.2 а.с.46).

В судовому засіданні позивач та її представник адвокат Кулібаба О.І. позов підтримали та пояснили, що відповідач ОСОБА_2 звернувся до Балтського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, в обґрунтування надав розписку від 30.09.2016, яка складена від імені ОСОБА_1 , згідно якої вона ніби то отримала в борг від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 8200 доларів США та зобов`язувалася їх повернути за першою вимогою.

Таку розписку вона не складала, про її існування позивач дізналася тільки у грудні 2021 року, грошові кошти від відповідача вона не отримувала, відповідно правочин не відповідав її волевиявленню, тому просить визнати договір позики від 30.09.2016 недійсним на підставі ч.3 ст.203, ч.1 ст.215 та ч.1 ст.1051 ЦК України.

Відповідач та його представник адвокат Бузовський О.І. позов не визнали та пояснили, що ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 в борг грошові кошти в сумі 8200 доларів США, зобов`язувалася їх повернути за першою вимогою, про що власноруч написала розписку в присутності свідків, що є укладенням договору позики в письмовій формі, тому вважають, що підстав для визнання договору позики недійсним немає, та просять відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача приймав участь у розгляді справи по суті під час дослідження всіх доказів. Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, про що постановлена протокольна ухвала 10.04.2024, представник позивача заявив клопотання про надання йому часу для підготовки до судових дебатів, яке судом було задоволене, однак в наступні судові засідання, призначені на 22.04.2024 та 19.06.2024, представник позивача та позивач ОСОБА_1 не з`явилися, не повідомивши про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (т.2 а.с.63, 64, 68,69). Тому їх неявка не є перешкодою в подальшому розгляді справи, так як позивач та її представник скористалися своїм правом участі в судових засіданнях під час всього судового розгляду справи по суті, будь-яких доповнень до судового розгляду представник позивача не мав, про що повідомив у судовому засіданні 10.04.2024 перед закінченням з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, а виступ із промовою в судових дебатах є правом, а не обов`язком позивача.

За таких обставин, враховуючи, що розгляд справи по суті закінчений в присутності представника позивача, у суду відсутні підстави для залишення позову без розгляду.

Суд, заслухавши доводи сторін, пояснення свідка, оцінивши докази, наявні в матеріалах цивільної справи, дійшов такого висновку.

Як визначено ч.1 ст..202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. (ч.3 ст.203 ЦК УЦкраїни).

Згідно ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність (ч.1 ст.206 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). (ч.1, 2 ст.207 ЦК України).

Згідно ст..208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ст..1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст..1047 ЦК України).

З вищенаведеного вбачається, що договір позики між сторонами підлягав укладенню в письмовій формі, що могло бути засвідченим письмовою розпискою позичальника.

У відповідності до ч.1, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч.1 ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З тексту наявної в матеріалах справи розписки від 30.09.2016 вбачається, що ОСОБА_1 отримала в борг від ОСОБА_2 гроші в сумі вісім тисяч двісті доларів США, які зобов`язується повернути за вимогою ОСОБА_2 (т.1 а.с.11, 85, т.2 а.с.27).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що в її присутності та в присутності чоловіка позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_5 позивачка отримала грошові кошти від відповідача в борг, про що власноручно склала письмову розписку та підписала її. Вказана розписка також була засвідчена нею та ОСОБА_5 як свідками.

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи № 23-5599 від 28.11.2023 текст наданої на експертизу розписки на суму 8200 $ США від 30 вересня 2016 року виконаний ОСОБА_1 без навмисної зміни ознак свого почерку, виконаний у звичайних (відносно звичних для ОСОБА_1 ) умовах (стані). (т.2 а.с.2-26).

Таким чином, крім тверджень самої позивачки, інших об`єктивних доказів, які б підтверджували, що текст розписки виконаний не ОСОБА_1 , правочин не відповідав її волевиявленню, позивачем не надано, отже підстав для задоволення позову немає.

На підстиаві вищевикладеного, керуючись ст.204-206, 208, 215, 1046, 1047 ЦК України, ст.12, 81, 89, 223, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 28 червня 2024 року.

СУДДЯ