1Справа № 335/2859/24 2/335/1642/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Алєксєєнка А.Б., за участю секретаря судового засідання Ігнатенко Г.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Дерев`янко І.О., звернулася до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також утримання позивача до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що з 11.08.2012 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 05.02.2024 року шлюб розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після припинення шлюбних відносин позивач у добровільному порядку допомоги на утримання дітей та позивача, яка здійснює догляд за дитиною до трьох років, не надає. Оскільки позивач здійснює догляд за дитиною до трьох років то позбавлена можливості працювати та забезпечувати себе та дітей належним чином.

Крім цього, зазначила, що спільний син сторін, ОСОБА_5 , є дитиною з особливостями, оскільки має діагноз дитячий аутизм, розлади рухової активності та уваги, дефіцит уваги: з гіперактивністю, розлад з гіперактивністю, синдром з гіперактивністю. З урахуванням вказаних обставин дитина має особливі освітні потреби.

В свою чергу, відповідач є здоровою працездатною людиною, проте допомогу на утримання дітей та колишньої дружини не надає, у зв`язку із чим, посилаючись на положення ст. 84, 141, 181, 182 СК України просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення ОСОБА_4 повноліття, а в подальшому стягнути аліменти у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму до досягнення повноліття ОСОБА_3 , а також стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 3 000 грн. щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_3 трирічного віку.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 березня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання та сторонам надано строк для подання заяв по суті справи.

25 квітня 2024 року через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Мухіної Л.С. про зупинення провадження у справі, мотивоване тим, що між сторонами наявний спір щодо визначення місця проживання їх спільного сина ОСОБА_4 , який вирішується у судовому порядку. З огляду на викладені обставини просила суд зупинити провадження у вказаній справі до набрання законної сили рішенням у справі 332/1575/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей з матір`ю.

Ухвалою суду від 11 червня 2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Мухіної Л.С. про зупинення провадження у справі було відмовлено.

24 червня 2024 року від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Мухіної Л.С. до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому сторона відповідача просить суд позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у мінімальному гарантованому розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти на утримання позивача у розмірі 3 000 грн. щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_3 трирічного віку, в іншій частині позовних вимог відмовити з огляду на наступне. Так, після припинення шлюбних відносин позивач залишилася проживати у їх спільній квартирі. При цьому за взаємною згодою сторін їх син, ОСОБА_4 ,. проживає з батьком та фактично повністю перебуває на його утриманні. Відтак, підстави стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина відсутні. Заперечуючи щодо заявленого до стягнення розміру аліментів на утримання доньки зазначив, що відповідач постійно надає допомогу на утримання доньки, як грошима так і одягом, іграшками, продуктами харчування, повністю сплачує комунальні послуги за квартиру, в якій проживає позивач з дитиною. Разом з цим, малолітній ОСОБА_4 , який проживає з батьком та повністю перебуває на його утриманні, є дитиною з особливими потребами у зв`язку із чим, окрім повсякденних потреб потребує додаткових витрат, пов`язаних із оплатою занять з психологом, логопедом, спортивних занять. При цьому, позивач допомоги на утримання сина не надає, хоча займається підприємницькою діяльністю та отримує дохід. При цьому, позивач зазначивши, що не працює оскільки здійснює догляд за дитиною до трьох років не повідомила ту обставину, що доглядом за дитиною займається няня, послуги якої також сплачуються відповідачем. Крім того відповідач є учасником бойових дій, після поранення йому встановлено інвалідність 1 групи, у зв`язку із чим він також потребує реабілітації, протезування, що, в свою чергу, потребує матеріальних витрат.

25 червня 2024 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дерев`янко І.О. надійшла відповідь на відзив у якій представник відповідача зазначила, що доводи сторони відповідача, наведені у відзиві на позов, не відповідають дійсності. Так, дійсно малолітній син сторін ОСОБА_4 проживає з відповідачем, проте між сторонами відсутня домовленість щодо визначення місця проживання дитини. Відповідач не повернув дитину після проведення спільного часу, у зв`язку із чим позивач зверталась до органів опіки та піклування з заявою про повернення дитини. Питання щодо визначення місця проживання дітей з матір`ю вирішується у судовому порядку. З урахуванням викладеного, беручи до уваги те, питання щодо визначення місця проживання дітей не вирішено позивач не заперечує проти розгляду справи в частині стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , 2022 року народження, у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача до досягнення донькою повноліття та на її утримання у розмірі 3 000 грн. щомісячно до досягнення донькою трьох річного віку. Також зауважила, що в добровільному порядку відповідач допомоги на утримання доньки не надає, доводи сторони відповідача щодо надання допомоги грошима, продуктами харчування, одягом, іграшками не відповідають дійсності та належними доказами не підтверджено.

Позивач та її представник про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом у встановленому законом порядку, проте у судове засідання не з`явилися, разом з тим від представника позивача адвоката Дерев`янко І.О. до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача у якому зазначено про те, що сторона позивача підтримує позовні вимоги викладені у відповіді на відзив відповідача.

Відповідач та його представник про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом у встановленому законом порядку, проте у судове засідання не з`явилися, разом з тим представником відповідача адвокатом Мухіною Л.С. було подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача у якій зазначено проте, що сторона відповідача не заперечує проти стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини заробітку та утримання позивача у розмірі 3 000 грн. щомісячно.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи та ухвалити рішення, що відповідає положенням ч.3 ст.211 та ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2012, який розірвано рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 05.02.2024.

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27.10.2015 року та доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва ро народження серії НОМЕР_2 від 01.11.2022.

При зверненні до суду позивач зазначила, що після розірвання шлюбу діти ОСОБА_4 та ОСОБА_6 залишилися проживати з нею та повністю перебувають на її утриманні.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом ч.ч 2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання дружина, з якою проживає дитини, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Вирішуючи спір у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Разом з цим, під час розгляду справи судом встановлено, що між сторонами наявний спір щодо визначення місця проживання дітей, який вирішується у судовому порядку.

Так, з висновку Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 16.05.2024 №01-13/0775 убачається, що на розгляді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про визначення місця проживання дітей з матір`ю. З вказаного висновку вбачається, що малолітній ОСОБА_4 проживає з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , малолітня ОСОБА_3 з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, враховуючи те, що на час розгляду справи питання щодо визначення місця проживання сина ОСОБА_4 не вирішено та фактично дитина проживає з батьком, що також визнається позивачем, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина.

Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів на утримання доньки та позивача суд виходить із наступного.

Згідно із ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з якими, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку).

Так, стороною позивача було зазначено про те, що вона не заперечує проти стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача до досягнення донькою повноліття та на її утримання у розмірі 3 000 грн. щомісячно до досягнення донькою трьох річного віку.

Разом з тим, заяв про залишення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання сина, або про відмову від частини позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання сина стороною позивача подано не було. З урахуванням зазначеного, суд розглядає справу з урахуванням позовних вимог викладених в позовній заяві.

Проте, відповідач ОСОБА_2 вищевказаний вказаний розмір аліментів не оспорював, а навпаки підтримав, доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти у такому розмірі за своїм матеріальним станом суду не надав, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача аліментів на утримання доньки та її утримання є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому із відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13.03.2024 року і до досягнення дитиною повноліття та на утримання ОСОБА_1 у розмірі 3 000 грн. щомісячно починаючи з 13.03.2024 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох річного віку.

Згідно із ст.191 СК України, аліменти стягуються з дня подачі позову до суду.

Позивач, відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

Таким чином, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211 гривень 20 копійок.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 12, 13, 76-89, 247, 263-265, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з цим позовом, тобто з 13.03.2024 року та до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з цим позовом, тобто з 13.03.2024 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ).

Повне судове рішення складено 27 червня 2024 року.

Суддя: А.Б.Алєксєєнко