УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року

м. Київ

справа № 344/12337/23

провадження № 61-8728ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Коломієць Г. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову

Івано-Франківського апеляційного суду від 14 травня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Івано-Франківського відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кота Михайла Євгеновича, заінтересована особа - ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Івано-Франківського відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кота М. Є., в якій просила:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кота М. Є. зі складання Розрахунку із сплати аліментів згідно судового наказу №344/12337/23 від 10 липня 2023 року Івано-Франківського міського суду про стягнення з

ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментних платежів станом на 01 березня 2024 року, що полягають у неправильному розрахунку заборгованості по аліментам, що підлягали стягненню з ОСОБА_1 за період з липня 2023 року по

лютий 2024 року;

- визнати незаконним та скасувати Розрахунок із сплати аліментів згідно судового наказу №344/12337/23 від 10 липня 2023 року Івано-Франківського міського суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментних платежів станом на 01 березня 2024 року;

- зобов`язати Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, здійснити перерахунок заборгованості

у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1 за період з липня 2023 року по

лютий 2024 року з урахуванням необхідності утримання аліментних платежів зі щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб та

в подальшому здійснювати розрахунок аліментних платежів у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1 шляхом їх утримання зі щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.

Скарга мотивована тим, що у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1 з виконання судового наказу Івано-Франківського міського суду від 10 липня 2023 року нарахування щомісячної суми аліментів на утримання неповнолітнього сина скаржника із доходу заінтересованої особи проводилося із порушенням положень чинного законодавства, оскільки до розрахунку розміру аліментів виконавцем не включено щомісячну грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення, грошових винагород, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, яка входить до складу грошового забезпечення поліцейських, а тому зазначені суми, на переконання заявника, є доходом заінтересованої особи, відповідно з них також підлягали стягненню аліменти на утримання дитини.

Неврахування державним виконавцем щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення ОСОБА_1 під час розрахунку аліментів, є протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим ОСОБА_2 просила суд скасувати розрахунок зі сплати аліментів та зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок аліментів за період з липня 2023 року по лютий 2024 року з урахуванням сум зазначених доходів боржника та в подальшому здійснювати розрахунок аліментних платежів шляхом їх утримання з урахуванням щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що грошова компенсація суми податку фактично є свого роду встановленою державою пільгою для відповідної категорії громадян у зв`язку з виконанням ними суспільно важливої роботи (за аналогією з податковою пільгою, яка визначена статтею 30 Податкового кодексу). Відповідно, суд першої інстанції дійшов висновку, що така грошова компенсація суми податку не є додатковою заробітною платою, премією, доплатою чи надбавкою до заробітної плати, відповідно вказана виплата не має бути врахована при визначенні розміру аліментів.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 14 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2024 року скасовано.

Скаргу ОСОБА_2 задоволено. Визнано неправомірними дії державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кота М. Є. зі складання Розрахунку із сплати аліментів згідно судового наказу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області №344/12337/23 від 10 липня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментних платежів станом на 01 березня 2024 року, що полягають у неправильному розрахунку заборгованості по аліментам ОСОБА_1 за період з липня 2023 року по лютий 2024 року.

Визнано незаконним та скасовано Розрахунок із сплати аліментів згідно судового наказу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області №344/12337/23 від 10 липня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментних платежів станом на 01 березня 2024 року.

Зобов`язано Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, здійснити перерахунок заборгованості

у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1 за період з липня 2023 року по

лютий 2024 року з урахуванням необхідності утримання аліментних платежів зі щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб та

в подальшому здійснювати розрахунок аліментних платежів у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1 шляхом їх утримання зі щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового

і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Щомісячна грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб має постійний характер, оскільки виплачується регулярно разом із грошовим забезпеченням

і входить в його структуру та не входить у перелік виплат, з яких законом заборонено утримувати аліменти, відповідно така компенсація відноситься до видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, дітей батьків, інших осіб.

Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про помилковість посилань ОСОБА_1 на пропуск строку звернення до суду зі скаргою, оскільки оскаржуваний розрахунок аліментів, виконаний державним виконавцем станом на 01 березня 2024 року, та отриманий ОСОБА_2 лише 15 березня 2024 року, про що зазначено у змісті скарги. Вказані обставини іншими учасниками справи не спростовані, відповідно, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що строк звернення до суду, встановлений статтею 449 ЦПК України, ОСОБА_2 не пропущено.

У червні 2024 року ОСОБА_1 , із застосуванням засобів поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 14 травня 2024 року, в якій просить оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції скасувати. Ухвалу суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та як наслідок про наявність підстав для задоволення вимог скарги ОСОБА_2 щодо визнання неправомірними дій державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Кота М. Є. зі складання Розрахунку із сплати аліментів.

На переконання заявника правильними є висновки ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2024 року стосовно того, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат не входить до грошового забезпечення боржника, не є його доходом, а тому не повинна враховуватися під час розрахунку та проведення виплати аліментів.

Також в обґрунтування підстав касаційного оскарження, ОСОБА_1 посилається на пропуск ОСОБА_2 строку для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши зміст оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження

у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 10 липня 2023 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів ухвалено розпочати із 06 липня 2023 року.

Вказаний судовий наказ пред`явлено до примусового виконання до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (виконавче провадження ВП НОМЕР_1).

Посилаючись на неналежний розрахунок розміру аліментів, які підлягають стягненню із боржника, стягувач ОСОБА_2 звернулася до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про видачу розрахунку із сплати аліментів у виконавчому провадженні

НОМЕР_1.

15 березня 2024 року державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Котом М. Є. видано стягувачу Розрахунок із сплати аліментів станом на 01 березня 2024 року, проведений на підставі судового наказу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області №344/12337/23 від 10 липня 2023 року, відповідно до змісту якого станом на 01 березня 2024 року у ОСОБА_1 відсутня заборгованість зі сплати аліментів.

Встановлено, що із вказаного Розрахунку, до доходу ОСОБА_1 для обрахування аліментів не включено щомісячну грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, яка підлягає компенсації поліцейським відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України та спеціального порядку, та яка щомісячно отримується ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду із скаргою стягувач вважав вказаний розрахунок із сплати аліментів незаконним, таким, що підлягає скасуванню, оскільки державним виконавцем протиправно не включено до сум доходу платника аліментів, з якого обраховується розмір аліментів, щомісячну грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, яка щомісячно виплачується боржнику ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (стаття 449 ЦПК України).

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі,

в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (стаття 3 Закону).

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог частин першої, третьої, четвертої, шостої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому сімейним законодавством. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у випадках, встановлених Законом.

У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

Згідно з вимогами частин першої, третьої статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» (далі - Перелік) затверджено перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів.

Відповідно до пункту 1 зазначеного Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом.

Відповідно до пункту 8 Переліку, з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Частиною першою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок № 44).

Згідно із пунктом 1 Порядку №44 цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).

Відповідно до пункту 2 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Зазначена в абзаці першому цього пункту грошова компенсація також виплачується іноземцям та особам без громадянства, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

У зв`язку із зазначеним, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у змісті ухвали від 05 квітня 2024 року дійшов висновку, що щомісячна грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення, грошових винагород, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу виплачується згідно пунктом 168.5 Податкового кодексу України та у порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, і не входить до складу грошового забезпечення.

Водночас, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи вимоги скарги ОСОБА_2 , апеляційний суд дійшов висновку, що вказане суперечить нормам матеріального права.

Відтак, відповідно до правового висновку, викладеного у змісті постанови Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі №812/1048/17 (провадження №К/9901/3357/17), виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які

є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

У зв`язку із зазначеним, апеляційний суд дійшов висновку, що компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу має постійний характер, відповідно, підпадає під виплати, охоплені пунктом 8 «Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», яким затверджено перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів.

Таким чином, Івано-Франківський апеляційний суд у змісті оскаржуваної постанови від 14 травня 2024 року дійшов висновку про наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_2 , та як наслідок скасування ухвали суду першої інстанції.

З таким висновком погоджується і Верховний Суд.

Як вже було зазначено, відповідно до пункту 8 Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146, з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Таким чином, враховуючи правовий висновок, викладений у змісті постанови Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі №812/1048/17 (провадження №К/9901/3357/17), Верховний Суд погоджується із висновками апеляційного суду стосовно постійного характеру компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення, грошових винагород, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу.

Крім того, обґрунтованим є висновок суду апеляційної інстанції стосовно того, що вказана компенсація не входить до Переліку виплат, з яких законом заборонено утримувати аліменти, передбачених пунктом 12 Постанови Кабінету Міністрів

від 26 лютого 1993 року N 146.

Також не заслуговують на увагу посилання заявника на пропуск ОСОБА_2 строку на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Відтак, як встановлено апеляційним судом у змісті оскаржуваної постанови, оскаржуваний розрахунок аліментів, виконаний державним виконавцем станом на

01 березня 2024 року, ОСОБА_2 отримала тільки 15 березня 2024 року. Такі обставини не були спростовані іншими учасниками справи. Водночас, Івано-Франківський апеляційний судом зазначено про відсутність дати складення спірного розрахунку аліментів. Також судом апеляційної інстанції у змісті оскаржуваного рішення зазначено, що дата отримання розрахунку ОСОБА_2 державним виконавцем не оспорюється.

У зв`язку із зазначеним, апеляційний суд виснував, що строк звернення до суду, встановлений статтею 449 ЦПК України, ОСОБА_2 не пропустила.

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів

у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та дотримання норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені

у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Верховний Суд є судом права і його повноваження визначені статтями 400, 409 ЦПК України.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 14 травня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Івано-Франківського відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кота Михайла Євгеновича, заінтересована особа - ОСОБА_1 , відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць