Номер провадження: 22-ц/813/4646/24
Справа № 523/4392/22
Головуючий у першій інстанції Далеко К.О.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 26 грудня 2023 року у складі судді Далеко К.О.,

встановив:

У квітні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк Аваль» в якому просив суд визнати неправомірною відмову Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк Аваль» в проведенні реструктуризації заборгованості за кредитним договором №014/0014/82/72363, укладеним 29 березня 2007 року з ОСОБА_1 , у відповідності до положень п.7 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та зобов`язати Акціонерне Товариство «Райффайзен Банк Аваль» провести реструктуризацію заборгованості за кредитним договором №014/0014/82/72363, укладеним 29 березня 2007 року з ОСОБА_1 , у відповідності до положень п.7 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».

В обґрунтування позову зазначив, що 29 березня 2007 року між ним та АТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір №014/0014/82/72363. Відповідно до умов Кредитного договору Позивачу надано кредитні кошти у сумі 49 980,00 дол. США зі сплатою 14% річних та строком користування до 29.03.2027 року. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору передбачено, що кредитні кошти видані на споживчі цілі. В забезпечення виконання умов Кредитного договору, 30 березня 2007 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В. за №1632. Згідно п. 1.2. Іпотечного договору предметом іпотеки є: квартира під №« АДРЕСА_1 загальною площею 64,8 кв.м. та житловою 38,5 кв.м. та належить Іпотекодавцям на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради від 11.09.2002 року за реєстровим №02-24348. Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сакал 1.М. 13 грудня 2003 року за реєстровим №5733. Вказаний будинок є місцем реєстрації та фактичним місцем проживання майнових поручителів за кредитним договором та позивача.

15 червня 2021 року ОСОБА_1 особисто звернувся з заявою до АТ «Райффайзен Банк Аваль» про проведения реструктуризації кредитної заборгованості у відповідності до Закону України «Про споживче кредитування». У вказаному листі вказані усі обов`язкові реквізити визначені підпунктом 4 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування».

13 липня 2021 року Позивачем отримано відповідь №114-43/3-179848 від АГ «Райффайзен Банк Аваль» з зазначенням наступного: за результатами перевірки наданої Вами інформації та змісту укладених договорів встановлено невідповідність таким критеріям. Отже, у зв`язку із тим, що дія Закону України «Про споживче кредитування» не поширюється на договір №014/0014/82/72363 від 29.03.2007, Банк не мас правових підстав для проведення реструктуризації Ваших зобов`язань за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті.

13 вересня 2021 року ОСОБА_1 повторно звернувся до АТ «Райффайзен Банк Аваль» з проханням повідомити про причини відмови у проведенні реструктуризації кредиту та повідомив, що у нього у власності не перебуває жодної нерухомості.

15 листопада 2021 року Позивачем отримано відповідь від АТ «Райффайзен Банк Аваль» з зазначенням наступного: «за результатами перевірки наданої Вами інформації та змісту укладених договорів встановлено невідповідність таким критеріям. Повідомляємо, наявність реєстрації місця проживання за іншою адресою свідчить про наявність у позичальника принаймні двох місць проживання, при цьому зареєстроване місце проживання не є тимчасовим. Оскільки надані документи не підтверджують, що предмет іпотеки використовується в якості єдиного місця проживання, тобто для постійного проживання, вбачається, що за відсутності інших підстав для реструктуризації, позичальник не довів права на реструктуризацію відповідно до Закону №1381 ІХ».

Позивач не погоджується із відмовою у проведенні реструктуризації, з таких підстав:

1. Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що ним вказано відомості, які вимагатися законом для проведення реструктуризації боргу. У заяві ОСОБА_1 зазначено прізвище, ім`я та по батькові позичальника; найменування крєдитодавця; інформація про зареєстроване місце проживання позичальника; інформацію про всі наявні у власності позичальника палату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса); інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнових поручителів та про всі наявні у його власності на лазу підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об' к. нерухомого майна та його адреса). До заяви долучено документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (довідку про осіб зареєстрованих у житлі, про доходи іпотекодавців та позичальника, розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавців (позичальника та майнового поручителя);

2. У відповіді банку не вказано яких документів, що вимагалися законом або банком ОСОБА_1 не було долучено, та АТ "Райффайзен Банк Аваль" не вимагало у ОСОБА_1 подання інших документів.

3. На теперішній час позивач має непогашене грошове зобов`язання, забезпечене житловою нерухомістю, станом на 01 січня 2014 року ОСОБА_1 не мав простроченої заборгованості, яка не була погашена на день звернення із заявою про реструктуризацію заборгованості. Даний факт підтверджується розрахунком заборгованості виготовленим відповідачем станом на 17 червня 2021 року. Предметом іпотеки є житлове нерухоме майно та відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно іншого житлового нерухомого майна у позивача та майнових поручителів у власності немає

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 26 грудня 2023 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання відмови у проведенні реструктуризації за валютним кредитом незаконною та зобов`язання провести реструктуризацію - відмовлено.

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі .

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, не в повній мірі дослідив обставини справи та не звернув уваги на пункт 7 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ "Про споживче кредитування", відповідно до якого для реструктуризації вимагається виконання хоча б однієї з таких умов: предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі). Дана умова додержана, оскільки позивач не є майновим поручителем, а у майнових поручителів відсутнє інше нерухоме майно у власності, що підтверджується Інформацією №296285429 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.01.2022, відповідно до якої запис про право власності ОСОБА_1 на кімнату АДРЕСА_2 погашено 24.01.2022 на підставі п. 45 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року за №1141. Виключення запису про право власності ОСОБА_1 у 2022 році не свідчить про наявність у нього на праві власності зазначеної кімнати у період, зазначений у рішенні суду, так як кімната у гуртожитку вибула із права власності позивача ще до 01.01.2013, а відмітку в реєстр не було проставлено так як Позивач навіть не знав про те, що цей запис не погашено.

Щодо ненадання довідки з БТІ, то пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ "Про споживче кредитування" для реструктуризації не передбачено надання такої довідки, а відповідачем не надано інформації яка б спростовувала доводи Позивача щодо відсутності іншого майна у майнового поручителя або позичальника, крім предмету іпотеки. Відповідачем не було запитано жодного іншого документу, крім наданих позивачем, у зв`язку із чим, ОСОБА_1 вважає, що судом першої інстанції повністю проігноровано суть та мету внесених змін до Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».

У відзиві на апеляційну скаргу, АТ «Райффайзен Банк Аваль», посилаючись на її необґрунтованість, просить суд залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 26 грудня 2023 року залишити без змін, посилаючись на те, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду, які викладені в рішенні суду першої інстанції відповідають обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права відсутні.

В судове засідання, призначене на 13.06.2024 сторони не з`явився, хоча були повідомлені належним чином, у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

04.06.2024 через підсистему «Електронний суд» АТ «Райффайзен Банк Аваль» подав заяву, у якій просив розгляд цивільної справи проводити без участі представника АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, пояснення представника апелянта, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 березня 2007 року між ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір №014/0014/82/72363.

Відповідно до умов Кредитного договору Позивачу надано кредитні кошти у сумі 49 980,00 дол. США зі сплатою 14 % річних та строком користування до 29.03.2027.

Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору передбачено, що кредитні кошти видані на споживчі цілі.

В забезпечення виконання умов Кредитного договору, 30 березня 2007 року між AT «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В. за №1632.

Згідно п. 1.2. Іпотечного договору предметом іпотеки є: квартира під АДРЕСА_1 загальною площею 64,8 кв.м. та житловою 38,5 кв.м., яка належить Іпотекодавцям на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово комунального господарства виконкому Одеської міської ради від 11.09.2002 за реєстровим №12-24348, Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сакал І.М. 13 грудня 2003 року за реєстровим № 5733.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № №014/0014/82/72363 від 29.03.2007, станом на 01.01.2014 ОСОБА_1 не мав простроченої заборгованості перед АТ «Райффайзен Банк Аваль».

15 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до АТ «Райффайзен Банк Аваль» про проведення реструктуризації кредитної заборгованості, у відповідності до Закону України «Про споживче кредитування».

Листом від 13 липня 2021 року вих. №114-43/3-179848 АТ «Райффайзен Банк Аваль» повідомив ОСОБА_1 наступне: Пункт 7 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» «Прикінцеві та перехідні положення» поширюється лише на кредити в іноземній валюті/позичальників за такими кредитами, які відповідають викладеним у зазначеному пункті критеріям. За результатами перевірки наданої Вами інформації та змісту укладених договорів встановлено невідповідність таким критеріям. Отже, у зв`язку із тим, що дія Закону України «Про споживче кредитування» не поширюється на договір №014/0014/82/72363 від 29.03.2007, Банк не має правових підстав для проведення реструктуризації Ваших зобов`язань за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті.

13 вересня 2021 року ОСОБА_1 повторно звернувся до АТ «Райффайзен Банк Аваль» з проханням повідомити про причини відмови у проведенні реструктуризації кредиту. При цьому, у зазначеному листі він зазначає, що у телефонному режимі йому вказали, що причиною відмови є наявність у нього нерухомості за адресою: АДРЕСА_3 . Він повідомляє Банку, що нерухомості на його ім`я за такою адресою не зареєстровано.

Листом від 15 листопада 2021 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» повідомило ОСОБА_1 , що наявність реєстрації місця проживання за іншою адресою свідчить про наявність у позичальника принаймні двох місць проживання, при цьому зареєстроване місце проживання не є тимчасовим. Оскільки надані документи не підтверджують, що предмет іпотеки використовується в якості єдиного місця проживання, тобто, для постійного проживання, вбачається, що за відсутності інших підстав для реструктуризації, позивач не довів права на реструктуризації, відповідно до Закону №1381-IX.

Згідно відомостей №13-130847-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 , за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Згідно копії паспорта позивача ОСОБА_1 , він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що всупереч п.п. 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», позивач не надав Банку повну інформацію про зареєстроване та фактичне місце свого проживання та зареєстроване та фактичне місце проживання майнових поручителів, а тому Банк на законних підставах відмовив позивачу ОСОБА_1 у проведенні реструктуризації заборгованості за кредитним договором № №014/0014/82/72363 від 29.03.2007.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про споживче кредитування», передбачено, що метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами.

13 квітня 2021 року Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-IX, який набрав законної сили 23 квітня 2021 року (далі Закон №1381-IX).

Цим законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», а саме Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 7 згідно із Законом від 13 квітня 2021 року №1381-IX.

Відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 01 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 01 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 01 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку 250 квадратних метрів, для садового будинку 250 квадратних метрів, для земельної ділянки площі, визначеної пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:

- предмет іпотеки житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предмет іпотеки нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі).

Відповідно до підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків:

- у разі смерті позичальника (або особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) протягом строку, передбаченого абзацом першим цього підпункту, спадкоємець, до якого перейшли права та обов`язки позичальника, може подати заяву про проведення реструктуризації протягом двох місяців з дня одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину;

- у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі;

- у разі залучення позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) у встановленому законодавством порядку до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у період, що припадає на тримісячний строк з дня набрання чинності цим пунктом, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня завершення такого залучення.

У разі пропуску позичальником строків, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом.

Відповідно до підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», у заяві про проведення реструктуризації зазначаються:

прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника;

найменування кредитодавця (повне або скорочене);

інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява;

інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника);

інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса);

інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя;

документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя).

У разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом.

Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації. У разі якщо заявник не зазначив у заяві про проведення реструктуризації об`єкт нерухомого майна, віднесений до об`єктів житлового фонду, що на момент підписання заяви належав на праві власності позичальнику (особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майновому поручителю, або заявник зазначив недостовірну інформацію про зареєстроване на момент підписання заяви місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, або заявник зазначив недостовірну інформацію про фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, то в разі встановлення однієї з цих обставин судом або в разі підтвердження однієї з таких обставин наявними у кредитора офіційними документами (виданими суб`єктами, уповноваженими відповідно до закону видавати такі документи), це є підставою для відмови у проведенні передбаченої цим пунктом реструктуризації.

Судовим розглядом справи встановлено, що відповідач АТ «Райффайзен Банк Аваль» листами від 13.07.2021 та від 15.11.2021, повідомив позивачу ОСОБА_1 , що його зобов`язання не підлягають реструктуризації з підстав наявності у нього, як у позичальника, на праві власності не зазначеного у заяві від 15.06.2021 нерухомого майна, а саме кімнати АДРЕСА_2 , а також те, що реєстрація його місця проживання за іншою адресою свідчить про наявність у нього принаймні двох місць проживання, при цьому зареєстроване місце проживання не є тимчасовим. Крім того, Банком було зазначено, що надані документи не підтверджують, що предмет іпотеки використовується в якості єдиного місця проживання.

Відтак, встановивши, що заява про проведення реструктуризації не відповідає вимогам законодавства, оскільки предмет іпотеки не використовується позичальником як місце постійного проживання та позичальник, окрім іпотечного майна має додаткове нерухоме майно, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про відсутність підстав для проведення обов`язкової реструктуризації та про недоведеність позову.

У доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та не звернув уваги на пункт 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування", відповідно до якого для реструктуризації вимагається виконання хоча б однієї з таких умов: предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі). Дана умова додержана, оскільки позивач не є майновим поручителем, а у майнових поручителів відсутнє інше нерухоме майно у власності, що підтверджується Інформацією №296285429 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.01.2022, відповідно до якої запис про право власності ОСОБА_1 на кімнату АДРЕСА_2 погашено 24.01.2022 на підставі п. 45 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року за №1141. Виключення запису про право власності ОСОБА_1 у 2022 році не свідчить про наявність у нього на праві власності зазначеної кімнати у період, зазначений у рішенні суду, так як кімната у гуртожитку вибула із права власності позивача ще до 01.01.2013, а відмітку в реєстр не було проставлено так як Позивач навіть не знав про те, що цей запис не погашено.

Проте вказані доводи апелянта є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не доведено, що кімната АДРЕСА_2 не належала йому станом на дати звернення із заявами про реструктуризацію. Так, з долученої до позовної заяви ОСОБА_1 . Інформаційної довідці №296285429 від 25.01.2022 вбачається, що кімната АДРЕСА_2 , на праві приватної спільної часткової формі власності на підставі свідоцтва про право власності від 14.12.2010 належить ОСОБА_1 . Аналогічна інформація також відображена і в Інформаційній довідці №135787079 від 15.06.2021, долученої Банком до відзиву. Тобто, в обох Інформаційних довідках зазначено про наявність додаткового майна у позичальника, окрім іпотечного.

Документів, які б підтверджували припинення права власності на зазначену кімнату ОСОБА_1 , станом на дати звернення із заявами про реструктуризацію не надано та до матеріалів справи не долучено, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо реєстрації права власності на кімнату АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 , що свідчить про наявність майна окрім іпотечного, на час звернення із заявами про реструктуризацію.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, про наявність окрім іпотечного майна, позивач ОСОБА_1 неодноразово особисто зазначав в документах кредитної справи, а саме:

-в заяві анкеті позичальника від 08.06.2007 міститься інформація щодо наявності нерухомості, а саме квартири: АДРЕСА_5 , загальна площа 18 кв.м., житлова 18 кв.м.;

-в заяві опитувальнику для клієнта фізичної особи від 15.05.2018 позичальником було зазначено дві адреси: місце проживання: АДРЕСА_6 та поштова адреса (адреса для листування): АДРЕСА_5 ;

-в заяві про надання кредиту від 22.08.2007 зазначено адресу - АДРЕСА_5 ;

-в паспорті ОСОБА_1 адресою реєстрації є АДРЕСА_5 ;

-в кредитному договорі від 29.03.2007 також відображена адреса за місцем реєстрації: АДРЕСА_5 .

Посилання ОСОБА_1 у апеляційній скарзі про те, що пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ "Про споживче кредитування" для реструктуризації не передбачено надання довідки з БТІ є також необґрунтованими, оскільки однією з підстав для відмови у задоволенні позовних вимог стало не відсутність довідки БТІ, а той факт, що позивач не довів відсутність іншого нерухомого майна окрім іпотечного, станом на дати звернення із заявами про реструктуризацію.

Обґрунтованим також є висновок суду про те, що всупереч п.п. 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», позивачем не було надано Банку повну інформацію про зареєстроване та фактичне місце проживання і майнових поручителів.

Так, відповідно до Договору іпотеки від 30.03.2007, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є майновими поручителями (іпотекодавцями) за Кредитним договором №014/0014/82/72363 позичальника ОСОБА_1 . Предметом іпотеки є квартира за адресою: АДРЕСА_4 .

Разом із тим, позивач не надав довідку про фактичне місце проживання поручителів за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно ст. ст. 76, 77, 78 ЦПК України - доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд погоджується із висновком районного суду про те, що Банк відмовив позивачу ОСОБА_1 у проведенні реструктуризації заборгованості за кредитним договором № №014/0014/82/72363 від 29.03.2007 на законних підставах.

Апеляційна скарга за своїм змістом є повторенням правової позиції, викладеної в позовній заяві, аргументи якої знайшли належну оцінку в рішенні суду першої інстанції. Доводів на спростування висновків суду апеляційна скарга не містить.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено наявні у справі докази та дана їм належна правова оцінка, правильно встановлено обставини справи, в результаті чого ухвалено законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 26 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27.06.2024

Головуючий Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.С. Комлева