Справа № 536/1617/24
Провадження № 2-о/536/67/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Марченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Кременчуцького районного суду Полтавської області з заявою про встановлення факту смерті посилаючись, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Алчевську Луганської області померла її тітка ОСОБА_2 , яка проживала у її матері ОСОБА_3 та державна реєстрація смерті якої підтверджується документами, що видані на тимчасово окупованій території. Зазначає, що родичів, крім неї, які б здійснили реєстрацію смерті тітки відповідно до законодавства України в органах реєстрації актів цивільного стану не має, тому вона змушена звернутися до суду.

Просила встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Івашківці Новоушицького району Хмельницької області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті: АДРЕСА_1 , як на тимчасово окупованій території України.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, заяву підтримала та просила задовольнити.

Заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність.

Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Установлено, що ОСОБА_2 є рідною тіткою заявниці ОСОБА_1 , що підтверджується Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України та Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, посвідкою про народження, архівною довідкою, записом акту про народження № 1613, свідоцтвами про шлюб та розірвання шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим відділом записів актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Міністерства юстиції луганської народної республіки, актовий запис №197.

Реєстрація смерті ОСОБА_2 , а також свідоцтво про її смерть на території України відповідними відділами ДРАЦС як місцевими територіальними органами Міністерства юстиції України не здійснювалася та не видавалося.

Згідно ч.2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року, розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Алчевськ Луганської області є тимчасово окупованою територією, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

За нормами статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Враховуючи те, що встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, для отримання свідоцтва про смерть і цей факт ніким не оспорюється і не спростовується, суд заяву задовольняє.

До вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і керуючись висновками Європейського Суду з прав людини, зокрема у справах проти Туреччини ( «Loizidou v Turkey». «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок, Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Керуючись ст. 258,259,293,294,315-319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті.

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки села Івашківці Новоушицького району Хмельницької області ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_1 .

Рішення підлягає негайному виконанню і може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду всіма учасниками процесу на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

СуддяС. М. Клименко