Справа №487/941/19
Провадження №4-с/487/17/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Беспалько А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаєві скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Головіна Олега Юрійовича, визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулось до суду зі скаргою про визнання неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Головіна О.Ю. та визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №61476096.

Обґрунтовуючи вимоги скарги зазначили, що 16.03.2020 було відкрите виконавче провадження №61476096 з виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.09.2019 у справі №487/941/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» 31606,11 грн. кредитної заборгованості та 1762 грн. судового збору. Постановою головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Головіна О.Ю. від 24.08.2022 було закінчено виконавче провадження у зв`язку зі смертю боржника, на підставі ч. 1, 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», як вбачається з даних автоматизованої системи виконавчого провадження. На думку скаржника, при закритті виконавчого провадження державний виконавець не врахував відповідні вимоги, щодо можливого правонаступництва боржника, не перевірив чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво боржника та виніс постанову про закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав, у зв`язку з чим, постанова про закінчення виконавчого провадження є протиправною і підлягає скасуванню. Також просила про поновлення строку звернення до суду з даною скаргою посилаючись на те, що постанова від 24.08.2022 про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю боржника на адресу стягувача не надходила, про її наявність стягував дізнався з даних автоматизованої системи виконавчого провадження, вказані обставини свідчать про порушення головним державним виконавцем ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» та Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженими наказом МЮУ від 07.06.2017 за №1829/5.

02.05.2024 начальник Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав до суду заперечення на скаргу, в яких просив в задоволенні скарги відмовити. Посилаючись на те, що відділ ДВС через введення воєнного стану на території України з 24.02.2022, в період з 25.02.2022 по 16.01.2023 перебували на дистанційному режим роботи. Так, в провадженні Заводського ВДВС перебувало виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» 31606,11 грн. кредитної заборгованості та 1762 грн. судового збору. Постановою головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Головіна О.Ю. від 24.08.2022 було закінчено виконавче провадження у зв`язку зі смертю боржника, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», при цьому обов`язком державного виконавця щодо встановлення правонаступників боржників у виконавчому провадженні стосується лише випадків коли стороною виконавчого провадження виступає юридична особа, а ухвалення державним виконавцем будь-яких процесуальних рішень у разі смерті фізичної особи боржника Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено. Тому внаслідок смерті фізичної особи боржника державний виконавець зобов`язаний закінчити виконавче провадження незалежно від того чи допускають його обов`язки перед кредитором правонаступництво. При цьому, відповідно до ст.. 15 ч. 5 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець за заявою сторони (стягував) або заінтересованої особи мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Крім того, положення ст.. 18 Закону України «Про виконавче провадження» дають право виконавцю на вчинення тих чи інших дій, але не зобов`язують. При цьому, стягувач АТ «Ощадбанк» як кредитор не скористався своїм правом пред`являти свої вимоги до можливих спадкоємців ОСОБА_1 в порядку визначеному ст.. 1281, 1282 ЦК України. Також скаржником пропущено строк на оскарження постанови та жодної поважної причини пропуску такого строку скаржником не наведено, тому відсутні підстави для поновлення таких строків та розгляду скарги.

06.05.2024 до суду надійшли копії матеріалів ВП №61476069.

27.06.2024 представник скаржника ОСОБА_2 подала до суду заяву про розгляд скарги за його відсутністю, вимоги скарги підтримав в повному обсязі.

27.06.2024 головний державного виконавця Заводського відділу ДВС Головін О.Ю. подав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутністю, проти скарги заперечує з підстав зазначених у запереченнях на скаргу від 02.05.2024 та просив в задоволенні скарги відмовити.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали скарги та цивільної справи №487/941/19, копії матеріалів ВП №61476069, приходить до наступного:

Згідно ч.1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення її права або свобод.

Суд вважає за можливе поновити АТ «Державний ощадний банк України» строк звернення до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, визнавши причини його пропуску поважними, оскільки в порушенням вимог ст.. 28 Закону України «Про виконавче провадження» в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про направлення державним виконавцем стягувачу АТ «Державний ощадний банк України» постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.08.2024 поштою або на електрону пошту стягувача. Згідно наданих скаржником даних автоматизованої системи виконавчого провадження 61476069, Інформація про виконавче провадження отримана стягувачем 12.02.2024, а з даною скаргою звернулись до суду 16.02.2024.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.09.2019 у справі №487/941/19 позовні вимоги задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором №211_060 від 23.11.2017 у загальному розмірі 31606,11 грн. та 1762 грн. судового збору.

На виконання вказаного рішення 18.02.2020 видано виконавчий лист.

Постановою старшого державного виконавця Заводського ВДВС від 16.02.202 відкрите виконавче провадження №61476069.

Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.08.2022 головний державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Головін О.Ю. закінчив виконавче провадження, керуючись вимогами п.3 ч. 1 ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки згідно з актовим записом про смерть №314 від 05.04.2021 боржник ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби України.

Згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачені випадки, коли виконавче провадження підлягає закінченню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання.

Відповідно до ч. 2, 3ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, виконання судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя і вагомим складником доступу до суду.

Отже, виконання судового рішення є заключним етапом цивільного процесу щодо захисту порушеного права чи законного інтересу особи, що звернулась до суду за захистом.

Питання процесуального правонаступництва регламентовані частиною першою статті 55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі статті 442 ЦПК України. Частинами першою та другою статті 442 ЦПК України, визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. За змістом пункту 5 частини першої статті 34 Закону № 1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. За змістом абзацу другого частини другої статті 39 Закону № 606-XIV виконавче провадження зупиняється у випадках, передбачених, зокрема пунктом 1 частини першої статті 37 Закону № 606-XIV (смерть, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво).

Смерть боржника слід розглядати як вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження. Вказаними нормами права, виходячи з їх системного тлумачення, передбачено заміну сторони виконавчого провадження (у разі її смерті) правонаступником.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.10.2023 року у справі № 523/2357/20.

У зазначеній справі правовідносини передбачають правонаступництво, тому рішення державного виконавця про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» в межах виконавчого провадження № 61476069 передчасне.

Відповідно до абз. 2 п. 1 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Законом України «Про нотаріат» передбачено можливість видачі нотаріусами документів на обґрунтовану письмову вимогу приватного виконавця за виконавчим провадженням; надання нотаріусом в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» інформації органу державної виконавчої служби не є порушенням нотаріальної таємниці.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду.

Відповідно до п. 13 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Законом передбачена можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із частиною першою статті 41 Закону № 1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. Отже, відповідна заміна сторони виконавчого провадження правонаступником може бути здійснена лише у разі скасування постанови виконавця про закінчення такого виконавчого провадження.

З урахуванням наведених вище законодавчих приписів, у разі смерті фізичної особи - сторони виконавчого провадження виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні.

Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження можна оскаржити в судовому порядку. У разі задоволення скарги можна вирішувати питання щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17.

Отже, державний виконавець після отримання відомостей щодо смерті боржника у виконавчому провадженні зобов`язаний вчинити дії з метою з`ясування наявності правонаступників та подальшого звернення до суду з заявою про вирішення питання щодо заміни боржника у виконавчому провадженні, який помер, його спадкоємцями.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у даному випадку правовідносини допускають правонаступництво, тому постанова про закриття виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» підлягає скасуванню, оскільки державному виконавцю в межах виконавчого провадження № 67017697 слід здійснити заходи щодо встановлення наявності чи відсутності спадкоємців після смерті боржника ОСОБА_1 і тільки після з`ясування зазначених обставин приймати відповідне рішення щодо звернення до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником або закінчення виконавчого провадження в разі відсутності спадкоємців.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

За змістом статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі вищевикладеного суд приходить висновку про наявність правових підстав для визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №67017697.

Керуючись ст.ст.447, 451, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Головіна Олега Юрійовича, визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Головіна Олега Юрійовича від 24.08.2022 про закінчення виконавчого провадження № 61476069.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя: С.М. Афоніна