Справа № 604/661/24
Провадження № 2/604/265/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сіянко В.М.,

за участю секретаря Феньо О.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в с-щі Підволочиськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Скориківської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

у с т а н о в и в :

7 травня 2024 року до Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок. Згідно із заповітом позивач є спадкоємцем майна померлої. У травні 2024 року вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено, оскільки пропустила встановлений законом строк для звернення з такою заявою. Позивач зазначає, що у встановлений законом шестимісячний строк вона не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки проживала окремо від спадкодавця, про існування заповіту дізналася лише у весною 2024 року.

Позивачка до суду не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує.

Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, позов визнає повністю.

Згідно чч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у підготовчому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №84.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_2 склала заповіт від 17 серпня 2007 року, посвідчений секретарем Кошляківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, зареєстрованого в реєстрі за № 48, за яким ОСОБА_2 заповіла все своє майно ОСОБА_1 .

У травні 2024 року позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто після спливу шестимісячного строку.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через пропуск шестимісячного строку на звернення з заявою про прийняття спадщини.

Звертаючись з цим позовом позивач посилається на те, що у встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою, оскільки не проживала разом зі спадкодавцем, про існування заповіту не знала, а тому не мала можливості вчасно оформити спадкові права.

Згідно зі статтею 1233 статті 1224 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, і відтворено у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 629/1886/18 (провадження № 61-11600св19), від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17-ц (провадження № 61-49121св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 209/1795/18 (провадження № 61-14842св19), від 21 листопада 2019 року у справі № 626/2055/18 (провадження № 61-17906св19).

Суд виходить з того, що позивачем надано докази на підтвердження своїх вимог щодо поважності причин пропуску встановленого законом шестимісячного строку і ці докази суд визнає достатніми для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи спір у цій справі судом враховано свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та дотримано принцип пропорційності між застосованим заходом і переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналізуючи в сукупності обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13 81, 89, 141, 223, 263, 265, 354-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Скориківської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , додатковий строк терміном три місяці після набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. М. Сіянко