ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2024 року м. Чернівці

справа № 2-126/2010

провадження 22-ц/822/501/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Височанської Н.К., Половінкіної Н.Ю.

секретар Факас А.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28 березня 2024 року за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Доготар Микола Вікторович, стягувач ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст вимог заяви

ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заяву обґрунтовано наступним. 22.02.2024 року заявниця отримала від приватного виконавця Доготаря М.В. постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 15.02.2024 року, яка була відкрита на підставі заяви стягувача ОСОБА_2 на виконання виконавчого листа №2-126/2010, виданого 11.10.2010 року. Відповідно до виконавчого листа строк його пред`явлення до виконання до 22.09.2013 року та не містить жодних відміток про те, що даний виконавчий лист пред`являвся до виконання на протязі строку пред`явлення його до виконання.

Вказувала, що даний виконавчий лист не може бути пред`явлений до виконання після закінчення строку на пред`явлення до виконання, тобто після 22.09.2013 року, адже строк пред`явлення сплинув, не поновлювався судом, проте приватний виконавець Доготар М.В. прийняв його до виконання з порушенням Закону України « Про виконавче провадження» та виніс постанову про відкриття ВП НОМЕР_1 від 15.02.2024 року за вказаним виконавчим листом.

Вважає, що дії приватного виконавця Доготоря М.В. щодо винесення постанови ВП НОМЕР_1 від 15.02.2024 року, є незаконними та неправомірними, виконавче провадження відкрито за виконавчим листом, який був пред`явлений до виконання після закінчення строку, що зазначений у виконавчому листі, який не поновлювався.

Одночасно із поданням вказаної заяви, заявником було заявлено вимоги про витребування виконавчого листа № 2-126/2010, виданого Кіцманським районним судом Чернівецької області, у приватного виконавця та зупинення виконання за виконавчим документом.

Просила визнати виконавчий лист № 2-126/2010, виданий 11.10.2010 року Кіцманським районним судом Чернівецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 861 876 гривень боргу за договором позики та 1 820 гривень у відшкодування понесених по справі витрат, таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28 березня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, про зупинення виконання за виконавчим листом - відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28 березня 2024 року, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції не витребував оригінал виконавчого документа, який оскаржується та послався на інші виконавчі провадження, які не мають відношення до справи.

Посилаючись на обставини, зазначені в заяві, вважає, що є всі підстави для визнання виконавчого листа №2-126/2010, виданого 11.10.2010 року Кіцманським районним судом Чернівецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 861 876 гривень боргу за договорами позики та 1 820 гривень у відшкодування понесених по справі витрат таким, який не підлягає виконанню з підстав пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом досліджені копій матеріалів виконавчого провадження АСВП № НОМЕР_2, з яких вбачається, що 11.10.2010 року Кіцманським районним судом видано виконавчий лист у справі №2-126/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 861 876 гривень боргу за договором позики та 1 820 гривень у відшкодування понесених у справі витрат. Зазначено, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становить 3 роки.

18.07.2012 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Вижницького РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-126/2010 від 11.10.2010 року у ВП № НОМЕР_3, на підставі заяви стягувача від 18.07.2012 року.

21.12.2019 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із відсутністю майна в боржника, на яке можливо звернути стягнення. В постанові в п.2 зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 21.12.2022 року.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду першої інстанції вказаним вимогам відповідає.

Відмовляючи в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, про зупинення виконання за виконавчим листом, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що обов`язок боржника щодо сплати заборгованості за договором позики не припинений, рішення суду, яке набрало законної сили, у повному обсязі не виконано, помилковість видачі виконавчого листа відсутня, також інших підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно з ст. 129-1 Конституції України, судове рішення у справі є обов`язковим для виконання. Держава забезпечує виконання судових рішень у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З матеріалів справи вбачається, що 11.10.2010 року Кіцманським районним судом видано виконавчий лист у справі №2-126/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 861 876 гривень боргу за договором позики та 1 820 гривень у відшкодування понесених у справі витрат. Зазначено, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становить 3 роки.

Зі змісту положень ст. 432 ЦПК України, вбачається, що виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню.

Тобто, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання; та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Підстав, що виконавчий лист видано помилково матеріали справи не містять та судом не встановлено, обов`язок боржника щодо сплати заборгованості за договором позики не припинений, рішення суду, яке набрало законної сили, у повному обсязі не виконано. Інших підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, судом не встановлено.

Посилання апелянта на пропуск строку пред`явлення виконавчого листа до виконання є безпідставними та спростовуються наступним.

Встановлено, що 18.07.2012 року строк пред`явлення виконавчого листа до виконання перервався пред`явленням документа до виконання. Після повернення виконавчого документа стягувачу 21.12.2019 року, у зв`язку з неможливістю виконати рішення суду, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлений з дня його повернення та тривав до 21.12.2022 року.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що кінець строку пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання припав на період дії воєнного стану, запровадженого Указом Президента України 24.02.2022 №64/2022, який неодноразово продовжувався та триває до сьогодні. А згідно Закону № 2129-ІХ про внесення змін до розділу ХІІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», які набули чинності 26.03.2022 року, розділ доповнено п.10.2, який визначає, що тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені Законом України «Про виконавче провадження» строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Доводи апелянта є аналогічними тим доводами, які були викладені в заяві та перевірялися судом першої інстанції під час розгляду справи, однак висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до суб`єктивного тлумачення чинних норм законодавства України та незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом та не можуть бути підставами для скасування ухвали суду.

Суд першої інстанцій забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржувана ухвала відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 26 червня 2024 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: Н.К. Височанська

Н.Ю. Половінкіна