Справа № 646/8528/23
№ провадження 2/646/306/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.05.24 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

судді Янцовської Т.М.,

з участю секретаря Григоренко І.Б.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 646/8528/23 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Харківміськгаз» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування наказу AT «Харківміськгаз» від 26.10.23 №1529/01.5.1-3 про його звільнення, поновлення на роботі слюсарем з експлуатації та ремонту газового устаткування 4 розряду з 01.11.2022 р. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 31.10.2023 його звільнено у зв`язку зі скороченням штату працівників з AT «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз». В березні 2023 р. на сайті AT «Харківміськгаз» з`явилась інформація, що голова правління, правління та наглядова рада були зміщені незаконним способом. В липні 2023 р. адміністрацією відповідача було запропоновано написати заяву на звільнення за згодою сторін, на що він не погодився. 01.08.2023 була створена Харківська міська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України», 01.08.2023 до неї прийняті працівники, що звільнились з AT «Харківміськгаз». Згідно наказу AT «Харківміськгаз» від 23.08.23 Но-310-0823 скороченню підлягають практично всі робочі місця, без яких неможливе здійснення основного виду господарської діяльності AT «Харківміськгаз». Зазначений наказ та новий штатний розпис суперечать статуту та основним напрямам господарської діяльності AT «Харківміськгаз», затвердженим загальними зборами акціонерів. 25.08.2023 позивача повідомили про майбутнє звільнення з посади майстра зміни аварійно-диспетчерської служби, але цю посаду він ніколи не займав, всупереч вимозі ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України жодної іншої роботи йому запропоновано не було. Всупереч вимозі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про професійні спілки, їх прав та гарантії діяльності» роботодавець за три місяці до намічуваних звільнень не надав первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.12.2023 р. провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Представник відповідача - ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позову в зв`язку з необґрунтованістю вимог позивача. Зазначила, що ОСОБА_1 був звільнений з АТ «Оператор ГРМ Харківміськгаз» за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з скороченням штату. АТ «Харківміськгаз» -Оператор ГРМ є підприємством, що багато років здійснювало основний вид діяльності розподіл природного газу споживачам міста Харкова. Розподіл природного газу це ліцензований вид діяльності АТ «Харківміськгаз». Згідно Постанови Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 28.07.2023 № 1387 з 01.08.2023 зупинено АТ «Оператор ГРС Харківміськгаз» дію ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу у зв`язку з передачею цілісного майнового комплексу з розподілу природного газу іншому суб`єкту господарювання - ТОВ «Газорозподільні мережі України», яке не є правонаступником АТ «Оператор ГРС Харківміськгаз». 23.08.2023 року АТ «Харківміськгаз» прийнято наказ № Но-310- 0823 «Про зміни в організації виробництва і праці» та повідомлено про заплановане звільнення ОСОБА_1 , отримано протокол засідання профспілкового комітету про надання згоди. Повідомлення про звільнення ОСОБА_1 від 25.08.2023 року адресовано саме ОСОБА_1 слюсарю з експлуатації та ремонту газового устаткування групи ГРП/ШРП, але в тексті самого повідомлення помилково зазначили посаду -майстер аварійнодиспетчерської служби. Вимоги Закону України «Про професійні спілки, їх прав та гарантії діяльності» роботодавець не порушував, а саме листом № 31.07.2023 № 01.5/1197 за три місяці звернувся до профспілки.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно до трудової книжки НОМЕР_1 позивач перебував в трудових відносинах з АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» з 25.04.1995 р., звільнений 31.10.2023 р. на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно наказу АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» Но-310-0823 від 23.08.2023 р. проведено зміни в організації виробництва і праці у зв`язку з зупиненням дії ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, проведено скорочення штату з 01.11.2023 р.

Наказом АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» № 1529/01.5.1-з від 26.10.2023 р. позивача ОСОБА_1 звільнено з роботи 31.10.2023 р. за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників з посади слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування 4 розряду групи ГРП/ШРП служби експлуатації систем газопостачання.

25.08.2023р. позивача ОСОБА_1 повідомлено про звільнення з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників АТ «Харківміськгаз» (наказ від 23.08.2023р. №Но-310-0823), яке відбудеться через два місяці з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку, а також повідомлено про відсутність вакантних посад, які відповідають кваліфікації позивача.

Згідно із наказом АТ «Харківміськгаз» від 01.11.2023 р. № 16/01.5.2 шр затверджено штатний розпис, відповідно до якого у штаті підприємства відсутня посада слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування 4 розряду групи ГРП/ШРП служби експлуатації систем газопостачання.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.

Частинами 6, 7 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Підстави для звільнення позивача від доказування, передбачені ст.82 ЦПК України, відсутні.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Пунктом 1 статті 40 Кодексу Законів про працю України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника. Реалізація зазначеного обов`язку повинна відбуватися з урахуванням принципу рівності трудових прав громадян і не може бути обумовлена виключно розсудом роботодавця.

У постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15 суд дійшов висновку, що власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9 зазначено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. При недодержанні строку попередження працівника про звільнення, якщо він не підлягає поновленню на роботі з інших підстав, суд змінює дату його звільнення, зарахувавши строк попередження, протягом якого він працював.

Суд, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, прийшов до висновку про те, що наказ відповідача - АТ «Харківміськгаз» щодо звільнення позивача ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України є законним.

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що наказ про скорочення штату та новий штатний розпис суперечать статуту та основним напрямам господарської діяльності AT «Харківміськгаз» суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді спору про поновлення працівника на роботі суд зобов`язаний перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення штату або чисельності працівників), але він не наділений повноваженнями обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.

Наданий штатний розпис, затверджений наказом АТ «Харківміськгаз» від 01.11.2023 р. № 16/01.5.2 шр, відповідно до якого у штаті підприємства відсутня посада слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування 4 розряду групи ГРП/ШРП служби експлуатації систем газопостачання, доводить те, що на підприємстві мало місце скорочення штату працівників.

На момент звільнення позивача ОСОБА_1 у зв`язку зі скороченням штату, викликаним змінами в організації виробництва і праці у зв`язку з зупиненням дії ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, у штаті АТ «Харківміськгаз» не було вакантних посад чи роботи за відповідною професією чи спеціальністю, чи інша вакантна робота, яку позивач ОСОБА_1 міг би виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду. При цьому трудове законодавство не зобов`язує власника та засновника підприємства працевлаштовувати вивільнених у зв`язку зі скороченням штату працівників до інших підприємств, які є самостійними юридичними особами, що є втручанням власника у їх господарюючу діяльність.

Доводи позивача ОСОБА_1 на те, що 25.08.2023 позивача повідомили про майбутнє звільнення з посади майстра зміни аварійно-диспетчерської служби, але цю посаду він ніколи не займав на законність рішення відповідача АТ «Харківміськгаз» про звільнення позивача не впливає.

Оскільки належних і допустимих доказів в розумінні ст. ст. 76-80 ЦПК України на підтвердження факту порушення трудових прав позивачем не надано, звільнення позивача на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України відбулось з дотриманням вимог трудового законодавства,суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування наказу про його звільнення, поновлення на роботі.

На підставі викладеного, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9, ст. ст. 21, 36. 40, 49-2 КЗпП України, ст. ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Харківміськгаз» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботівідмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 13.05.2024 р.

Відомості щодо учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 ,АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

відповідач - АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз», м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, .

Суддя: Т.М. Янцовська