Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2024 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Тептюка Є.П.,

за участю секретаря Заїчко Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Черкаси у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Мошнівська сільська рада Черкаського району Черкаської області про встановлення факту проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

01 травня 2024 року до Черкаського районного суду Черкаської області надійшла вказана заява, у якій ОСОБА_1 просить встановити факт її проживання із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю в період часу не менш як п`ять років, починаючи з осені 2015 року до часу відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування поданої заяви, зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , заявниця проживала з нею однією сім`єю і стосунку у них були, як у бабусі і онуки, зважаючи не це, вона є єдиним спадкоємцем четвертої черги за законом, як особа, що прожила зі спадкоємцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Інших спадкоємців немає. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на спадкове майно, яку заявниця прийняла, звернувшись у встановлений законом строк з відповідною заявою до приватного нотаріуса Левицької Р.В., на підставі чого була заведена спадкова справа. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину заявниці відмовлено у зв`язку з відсутністю документів які підтверджують її родинні відносини з померлим. У зв`язку з цим, виникла необхідність встановлення у судовому порядку факту проживання однією сім`єю спадкодавця та заявниці, що є необхідним для підтвердження права на спадщину та належного її оформлення. Заявниця є єдиним спадкоємцем після смерті спадкодавця, спір про право відсутній.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання із спадкодавцем, заявник вказує, що з жовтня 2015 року вона проживала разом із ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 . Заявниця та ОСОБА_2 в період спільного проживання були поєднані взаємними сімейними правами та обов`язками, вели спільний побут та спільне господарство, спільно харчувались, в спадкодавиці була облаштована кімната в будинку, заявниця лікувала та доглядала ОСОБА_2 в період хвороби останнього, похоронила за власні кошти.

Ухвалою суду від 02.05.2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено у порядку окремого провадження.

У судове засідання сторони не з`явилися. ОСОБА_1 надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Від заінтересованої особи, надійшла заява підписана сільським головою, який повідомив, Мошенська сільська рада погоджується з вимогами і не заперечує проти слухання справи за відсутності їхнього представника..

Враховуючи положення статті 223 ЦПК України, думку представника заявника, суд вважав за можливе розглядати справу у відсутності заявника та представника заінтересованої особи.

Судом витребувано у Приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Левицької Р.В. належним чином засвідчену копію спадкової справи № 56/2023, заведену після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

17.06.2024 року до суду від надійшла витребувана спадкова справа № 56/202311.

Дослідивши матеріали справи, визнавши зібрані у справі докази достатніми для її вирішення, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Судом установлено, що заявник ОСОБА_1 , є громадянкою України, зареєстрована АДРЕСА_1 , що витягом з реєстру територіальної громади.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 22.09.2024 року ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник ОСОБА_1 спадщину прийняла у встановленому законом порядку, подавши до Приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Левицької Р.В. заяву про прийняття спадщини, зареєстровану в реєстрі за № 150 від 25.09.2023 року.

Постановою приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Левицької Р.В. від 04.04.2024 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю доказів щодо факту родинних стосунків зі спадкодавцем.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 15 квітня 2024 року, виданого старостою села Яснозір`я Мошнівської сільської ради Сергія Галагана. убачається, що ОСОБА_1 проживала із ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю, починаючи з осені 2015 року до часу відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також , заявником у якості доказів надано суду копії квитанцій про оплату поховання ОСОБА_2 .

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.

Відповідно до положень частин один та шість статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово; фізична особа може мати кілька місць проживання.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.

Відповідно до положень статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не відмовився від неї.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до статей 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Із вказаної норми слідує, що визнання права власності на майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення таких прав у законодавче визначеному порядку.

Заявник виконала усі умови, передбачені законом, для прийняття спадщини і отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Але вона позбавлена права отримати свідоцтво про право на спадщину оскільки, не довела своїх родинних відносин з померлою.

Інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , судом не встановлено.

Встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, необхідно заявнику для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Згідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно частиною першою статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Факти, що мають юридичне значення і встановлюються судом перелічені у частині першій статті 315 ЦПК України, проте такий перелік не є вичерпним і в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

За змістом частини другої 315 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, зокрема суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю та постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У свою чергу ЦПК України встановлює вимоги до доказів - даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, суд проаналізувавши встановлені обставини у справі, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов до висновку, що стороною заявника підтверджено в судовому засіданні тривале спільне проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , тривалого ведення ними спільного господарства, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, які проживали однією сім`єю не менше п`яти років поспіль на час смерті останньої, а тому заява підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.29, 1264, 1268 ЦК України, ст.6, 10, 19, 76, 81, 82, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю в період часу не менш як п`ять років, починаючи з осені 2015 року до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Є. П. Тептюк