Справа № 527/1467/23
провадження № 2/527/35/24
УХВАЛА

10 квітня 2024 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Левицької Т.В.,

з участю секретаря судового засідання - Папенко Л.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Глобинського районного суду Полтавської області цивільну справу № 527/1467/23 за позовом Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 , з залученням третьої особи СФГ «Росток», про розірвання договору оренди земельної ділянки,-

встановив:

21.06.2023 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , з залученням третьої особи СФГ «Росток», про розірвання договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позову зазначив, що 13.12.2011 року між Глобинскою РДА та ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі, строком на 49 років. Оредар ОСОБА_2 помер, право оренди земельної ділянки успадкувала відповідач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 2654 від 03.10.2022 року. Вказує, що відповідачем земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням та систематично не сплачується орендна плата, в зв`язку з чим прохає договір оренди земельної ділянки розірвати.

Відповідно до п. 5.1 Договору оренди від 13.12.2011 року земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства; п. 5.2 встановлено цільове призначення земельної ділянки землі сільськогосподарського призначення (для ведення фермерського господарства). Відповідно до листа ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 15.11.2022 року № 3790/15-22 цільове призначення спірної земельної ділянки для ведення фермерського господарства. Згідно з п. 1.2 Договору, земельна ділянка передається в оренду на підставі розпорядження голови Глобинської РДА № 321 від 26.05.2008 року, п.1 якого затверджено технічну документацію із землеустрою щодо документів, що посвідчують право оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства члену фермерського господарства «Росток» ОСОБА_2 .

Згідно розпорядження в.о. керівника апарату Глобинського районного суду Полтавської області від 27.02.2024 за №61 призначено повторний автоматизований розподіл невирішеної судової справи №527/1467/23, провадження 2/527/35/24, у зв`язку з припиненням ОСОБА_3 повноважень судді Глобинського районного суду Полтавської області.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2024 справа передана судді Левицькій Т.В. для розгляду.

Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 04.03.2024 року у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, встановлено строк відповідачам для подання відзиву.

08.11.2023 року від представника третьої особи СФГ «Росток» Смирнова Б.Б. надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

Вирішуючи клопотання про закриття провадження у справі, суд вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за частиною першою статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

За змістом частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Разом з тим відповідно до частин першої, другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 ГПК України встановлені особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю), крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем. Спори щодо користування землями фермерського господарства, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, з іншими юридичними особами розглядаються господарськими судами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

За змістом статті 31 Земельного кодексу України, статті 12 Закону України «Про фермерське господарство» землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Таким чином земельна ділянка, що надається для ведення фермерського господарства, є основною та необхідною умовою для здійснення фермерським господарством господарської діяльності у сфері товарного сільськогосподарського виробництва.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням голови Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області № 321 від 26.05.2008 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку загальною площею 51 га з них ріллі 49,90 га під будівлями, лісами та іншими угіддями 1,10 га терміном на 49 років, для ведення фермерського господарства члену СФГ «Росток» ОСОБА_2 .

13.12.2011 між Глобинською районною державною адміністрацією (Орендодавець) та ОСОБА_2 (Орендар) було укладено Договір оренди землі щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:005:0099 площею 51 га з них ріллі 49,90 га, під будівлями, лісами та іншими угіддями 1,10 га (далі Договір).

Відповідно до п. 5.1 Договору оренди від 13.12.2011 року земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства; п. 5.2 встановлено цільове призначення земельної ділянки землі сільськогосподарсього призначення (для ведення фермерського господарства).

У відповідності до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №2828 від 17.08.2023, виданого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г., ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_2 права та обов`язки засновника СФГ «Росток» (), які встановлені чинним законодавством України та статутом СФГ «Росток».

У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом №2654 від 03.10.2022, виданого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г., ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_2 право на оренду земельної ділянки площею 50,9811 га (площа уточнена з 51,00 га), кадастровий номер :00:005:0099, що належало спадкодавцю на підставі договору оренди землі від 13.12.2011 року, зареєстрованого в відділі Держкомзему у Глобинському районі Полтавської області 10.10.2012 року за №05563.

17.08.2023 між ОСОБА_1 (Продавець) та ОСОБА_4 (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу частки у складеному капіталі СФГ «Росток».

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_4 є засновником та керівником СФГ «Росток».

Відповідно до листа ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 15.11.2022 року № 3790/15-22 цільове призначення спірної земельної ділянки для ведення фермерського господарства.

Відповідно до частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 30 січня 2019 року у справі №755/10947/17-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що суди під час вирішення аналогічних спорів мають враховувати саме останній висновок Великої Палати Верховного Суду.

Так, з метою забезпечення єдності та сталості судової практики Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 жовтня 2022 року у справі №922/1830/19 зазначила, що спори щодо користування землями фермерського господарства, у тому числі з центральним органомвиконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, з іншими юридичними особами, мають розглядатися господарськими судами незалежно від того, чи отримувала фізична особа раніше земельну ділянку для створення фермерського господарства і того, чи створила вона це фермерське господарство.

Таким чином, вирішальним при розмежуванні юрисдикції спорів вказаної категорії є цільове призначення земельної ділянки.

Ураховуючи, що у цій справі спір виник щодо користування землями фермерського господарства, цей спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, ураховуючи висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі №922/1830/19, суд дійшов висновку про задоволення клопотання про закриття провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу про можливе подальше його звернення з позовом в порядку господарського судочинства.

Керуючись статтями 10, 255, 256, 258, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника третьої особи СФГ «Росток» Смирнова Б.Б. про закриття провадження у справі № 527/1467/23 - задовольнити.

Закрити провадження у цивільній справі № 527/1467/23 за позовом Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 , з залученням третьої особи СФГ «Росток», про розірвання договору оренди земельної ділянки на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т. В. Левицька