Справа № 302/1131/24
Провадження № 2/302/351/24
Номер рядка звіту 67
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2024 селище Міжгір?я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

за участю секретаря судового засідання Куруц В. І.,

представника позивача адвоката Миня Г. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Миня Ганна Іллівна до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, про визначення способу участі батька у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визначення способу участі батька у вихованні дитини. Позов обґрунтовано тим, що він з 15.05.2019 перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі судового рішення від 30.07.2024.

За час шлюбу у подружжя народилась спільна дитина, донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак на даний час мати ОСОБА_2 перешкоджає спілкуватись зі своєю донькою ОСОБА_4 , батьку ОСОБА_1 , який тимчасово перебуває за кордоном.

Попередньо між позивачем та відповідачкою було домовлено, що малолітня дитина ОСОБА_3 буде проживати з відповідачкою.

ОСОБА_1 з липня 2022 року виїхав за кордон. До моменту виїзду з України, батько постійно проживав з донькою, спілкувався та брав участь в її вихованні. Після виїзду за кордон батько постійно дбав про фінансове забезпечення дитини, передавав подарунки, зокрема кошти на планшет для того щоб мати постійний зв?язок через соціальні мережі з дитиною, одяг, солодощі та інше.

Як зазначено в позовній заяві, після виїзду за кордон, ОСОБА_1 завжди цікавився успіхами, розвитком, здоров`ям доньки та брав участь у її вихованні через ОСОБА_2 , з якою проживає малолітня донька ОСОБА_4 . Проте у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні батько не має можливості приїхати в Україну.

На даний час ОСОБА_1 не має можливості спілкуватись з малолітньою донькою, оскільки відповідачка перешкоджає йому у цьому. Більше двох місяців батько не спілкувався з дитиною, а так як дитина малолітня, то самостійно не може користуватись засобами зв`язку, якщо мати дівчинки не бажає, щоб дитина виходила на зв`язок із батьком. Тому, на даний час ОСОБА_1 для відновлення спілкування з донькою ОСОБА_4 , вимушений подати до суду позов про графік побачень та спілкування через Інтернет зв`язок (програми WhatsApp, Viber, тощо).

Додатково зазначено про готовність позивача забезпечити малолітню доньку ОСОБА_4 засобами зв`язку, а саме мобільним телефоном, витратами необхідними для встановлення інтернет зв`язку.

Посилаючись на вказані обставини та норми діючого законодавства в позовній заяві висловлені прохання:

- визначити участь батька у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити спосіб участі у її вихованні та спілкуванні, а саме:

--- спілкування за допомогою Інтернет відеозв`язку з дитиною ОСОБА_3 кожного вівторка, четверга, суботи тижня місяця з 18.00 години за київським часом до 19.00 години за київським часом;

--- зобов`язати ОСОБА_2 та третіх осіб з якими тимчасово проживає малолітня ОСОБА_3 , не чинити ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_3 , засобами телефонного та Інтернет зв`язку.

Ухвалою суду від 14 серпня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. До участі в справі залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Службу у справах дітей Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області (а.с. 17-18).

30 серпня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник ОСОБА_2 адвокат Гренджа В. Ю. зауважила про наявність підстав для закриття провадження у справі з огляду на відсутність предмета спору. Вважала, що єдиним способом участі у вихованні та спілкуванні з дитиною її батьком, є особисте її відвідування в дошкільному навчальному закладі, або за місцем проживання малолітньої дитини (а.с. 30-34).

10 вересня 2024 року в системі «Електронний суд» сформовано відповідь відзив, в якому представник ОСОБА_1 адвокат Миня Г. І., з відповідним обґрунтуванням, зауважила, що доводи представника відповідача про наявність підстав для закриття провадження по справі та необґрунтованість позовних вимог є безпідставними та такими, що не спростовують підстав позовної заяви (а.с. 41-43).

Ухвалою суду від 18 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі у зв?язку з відсутністю предмета спору (а.с. 52-53).

Ухвалою суду від 25 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.64).

02 грудня 2024 року до суду подано письмові пояснення, в яких представник ОСОБА_2 адвокат Гренджа В. Ю. висловивши заперечення проти задоволення позовних вимог з підстав недоведеності, та зауваживши, що відповідачка не чинить позивачу перешкоди у вихованні і спілкуванні з дитиною, просила відмовити у задоволенні позову (а.с. 90).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Зауважила, що з етичних міркувань не надала роздруківку переписки між позивачем та відповідачкою, яка свідчить про те, що мати дитини перешкоджає батькові у спілкуванні з нею.

Представник відповідачки подала заяву з проханням розгляду справи без її участі та участі її довірительки (а.с. 102).

Начальник служби у справах дітей Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області подала заяву з проханням розгляду справи без участі представника органу опіки та піклування (а.с. 103).

Заслухавши доводи сторони позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.

Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК України) звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, на підставі принципу змагальності сторони учасники справи з метою ухвалення рішення на свою користь зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують, або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності ухвалення бажаного для них рішення.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 та частиною 2 статті 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являються ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , підтвердження чого є копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 (а.с. 9).

Як вбачається з довідки від 21.08.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує Міжгірський заклад дошкільної освіти № 1 (а.с. 35).

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

У статті 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статей 150-152, 154, 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Право дитини на належне батьківське виховання гарантоване законом. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З висновку служби у справах дітей Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету селищної ради від 18 жовтня 2024 року, вбачається наступне: « ОСОБА_1 з 15.05.2019 проживав у шлюбі з ОСОБА_2 . В шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо участі у вихованні дитини батько до служби у справах дітей не звертався, до органу опіки та піклування Міжгірської селищної ради також не звертався. На комісію з питань захисту прав дитини було винесено дане питання на підставі ухвали суду від 14.08.2024 по даній справі «Про визначення участі у вихованні та визначення графіку спілкування».

ОСОБА_1 з липня 2022 року виїхав за кордон, за спільною домовленістю батьків дитина залишилась проживати з мамою ОСОБА_2 .

Зі слів адвоката Миня Ганни Іллівни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 , на даний час батько не має можливості спілкуватись з малолітньою дочкою ОСОБА_4 , оскільки мама дитини перешкоджає йому у цьому. Представник ОСОБА_5 стверджує, що батько більше двох місяців не спілкувався з дочкою, а так як дитина малолітня вона самостійно не може користуватись месенджерами та технікою для зв`язку, поки мати дівчинки не бажає цього робити, щоб дитина виходила на зв`язок. Тому, на даний час батько ОСОБА_1 для відновлення спілкування з дочкою ОСОБА_4 подав до суду позов про графік побачень та спілкування через Інтернет зв`язок (програми WhatsApp, Viber).

Мама дитини ОСОБА_2 була присутня на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, вона стверджувала, що ніколи не забороняла батьку та не робила ніяких перешкод у спілкуванні з дочкою. Однак графік який просить батько, а саме кожного вівторка, четверга, суботи тижня місяця з 18.00 години за київським часом до 19.00 години за київським часом виходити на онлайн зв`язок не можливий на її думку, звертаючи увагу на те, що дитина є малолітньою і змусити погодинно очікувати на дзвінки батька є просто не можливо. Також мама пояснила, що не вбачає потреби у погодинних спілкуваннях, оскільки батько може телефонувати дитині у будь який зручний для нього час, але враховуючи те, що дитина відвідує садочок, лише після 17.00 години, та з умовою, що він не ображатиме її при спілкуванні з дитиною нецензурними словами, та не задаватиме дитині питання щодо її особистого життя, як батько інколи це робив при розмові з нею та дитиною.

Розглянувши матеріали надані ОСОБА_5 , враховуючи вік дитини, комісія з питань захисту прав дитини вважала за доцільне надати термін батькам малолітньої дитини ОСОБА_3 на врегулювання питання щодо спілкування батька з дитиною мирним шляхом» (а.с. 57-58).

З огляду на не врегулювання сторонами спору питання щодо спілкування батька з дитиною на основі взаємних домовленостей, 25 жовтня 2024 року судом повідомлено Службу у справах дітей Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області про необхідність в строк до 29 листопада 2024 року надати висновок щодо розв`язання спору на підставі частини 4 та частини 5 статті 19 Сімейного кодексу України з урахуванням обставин справи та, перш за все, інтересів дитини (а.с. 67).

За змістом висновку від 20.11.2024, Службою у справах дітей Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області прийнято рішення щодо визначення чіткого графіку спілкування ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 , а саме: кожного вівторка, четверга, суботи тижня місяця з 18.00 години за київським часом до 19.00 години за київським часом виходити на онлайн зв?язок за допомогою програми Viber, з обов?язковою умовою, а саме за попередньою домовленістю батька дитини з мамою дитини за допомогою смс повідомлення у програмі Viber, так як дитина малолітня й самостійно не може користуватися месенджерами та технікою зв?язку і цей факт повністю відповідає інтересам дитини і не порушує її прав та законних інтересів (а.с. 89).

При вирішенні даного спору суд враховує, що батько дитини ОСОБА_1 , який проживає окремо від малолітньої доньки ОСОБА_4 , має право на особисте спілкування з нею, і якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини та не шкодить інтересам дитини.

В матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що спілкування батька із малолітньою донькою буде перешкоджати нормальному розвитку дитини.

Судом встановлено, що позивач і відповідачка в повній мірі не досягли згоди щодо порядку спілкування батька з донькою, про що також свідчить ініційований позивачем позов. На переконання суду, відсутність взаєморозуміння між сторонами у справі, як на тому наголошувала представник позивача, будь-які суперечності між ними не повинні впливати на дитину та перешкоджати належному спілкуванню дитини з батьком.

При цьому суд виходить із позиції Верховного Суду наведеній у постанові від 08 лютого 2023 року у справі № 334/1202/20 за якою, основним завданням суду є здійснення своєї базової функції ухвалення обов`язково рішення, яке безпосередньо припиняє спір, а не виводить його на новий рівень для сторін, які в будь-якому випадку не можуть між собою домовитися.

Таким чином, з метою забезпечення реалізації права позивача на участь у спілкуванні з дитиною та її вихованні, а також забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині вимоги про участь батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою.

Враховуючи інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та положень національного законодавства принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, поведінку батька дитини, його активне бажання брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою, вік дитини, відвідування нею закладу дошкільної освіти, з метою дотримання розумного балансу щодо участі як матері, так і батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні, для збереження зв`язків дитини із сім`єю, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд вважає необхідним визначити участь ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_3 , наступним чином: кожного вівторка, четверга, суботи тижня місяця з 18.00 години за київським часом до 19.00 години за київським часом виходити на онлайн зв?язок за допомогою програми Viber (із зазначенням номерів телефонів батька і матері, які мають прив`язку до програми Viber), з обов?язковою умовою, а саме за попередньою домовленістю батька дитини з мамою дитини за допомогою смс повідомлення у програмі Viber, так як дитина малолітня й самостійно не може користуватися месенджерами та технікою зв?язку.

При вирішенні питання обґрунтованості позову в частині вимоги про зобов`язання ОСОБА_2 та третіх осіб з якими тимчасово проживає малолітня ОСОБА_3 , не чинити ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з малолітньою донькою, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З системного аналізу вказаних норм права вбачається, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, що складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову факти, які обґрунтовують вимоги про захист порушеного права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, у позовній заяві повинна чітко зазначити, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якого пред`явлено позов, та призначає, які саме дії необхідно вчинити судом для відновлення права. У своєму розгляді суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи воно буде відновлено у заявлений спосіб.

Для визначення предмета позову як способу захисту права чи інтересу важливим є перелік способів захисту цивільного права та інтересу, наведений у статті 16 Цивільного кодексу України, за змістом якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

З урахуванням цих правових норм правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, особою до якої пред?явлено позов.

Отже, суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб і, залежно від встановленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено відсутність між сторонами згоди щодо порядку спілкування батька з донькою, про що свідчить зміст відзиву на позовну заяву.

Разом із тим, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінені судом на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про зобов`язання відповідачки та третіх осіб з якими тимчасово проживає малолітня ОСОБА_4 , не чинити позивачу перешкод у спілкуванні з малолітньою донькою, так як стороною позивача не доведено, що його права в цій частині порушені відповідачкою чи третіми особами, дані яких не змогла зазначити представник позивача для вирішення питання залучення їх до участі в справі.

З огляду наведеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Визначити участь ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: кожного вівторка, четверга, суботи тижня місяця з 18.00 години за київським часом до 19.00 години за київським часом виходити на онлайн зв?язок за допомогою програми Viber (номер телефону батька НОМЕР_2 , номер телефону матері НОМЕР_3 , які мають прив`язку до програми Viber), з обов?язковою умовою, а саме за попередньою домовленістю батька дитини з мамою дитини за допомогою смс повідомлення у програмі Viber, так як дитина малолітня й самостійно не може користуватися месенджерами та технікою зв?язку.

В частині вимог про зобов`язання ОСОБА_2 та третіх осіб, з якими тимчасово проживає малолітня ОСОБА_3 , не чинити ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_3 , засобами телефонного та Інтернет зв`язку, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Міжгірський районний суд Закарпатської області з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 26 грудня 2024 року.

Суддя Міжгірського районного суду

Закарпатської області Пухальський С. В.