Провадження № 2/756/642/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2024 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Колядінцевій П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про усунення від права на спадкування та надання права на спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа державний нотаріус Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Ковалевська Н.В., про усунення права від спадкування та надання права на спадкування за законом.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_4 . Окрім нього спадкоємцем майна померлої є ОСОБА_2 , з яким померла перебувала у шлюбі.

Оскільки ОСОБА_4 тяжко хворіла, він проживав разом з нею, допомагав їй та піклувався про неї, при цьому ОСОБА_2 з ОСОБА_4 не проживав, не піклувався про неї, не допомагав їй у лікуванні, ОСОБА_1 просить суд усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та надати йому право на спадкування за законом.

ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Ухвалою суду від 28.11.2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, замінено третю особу з державного нотаріуса Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Ковалевської Н.В. на Центральне міжрегіональне управління юстиції (м. Київ).

Представник ЦМУ МЮ (м. Київ) надіслав до суду пояснення щодо позову, у яких при вирішенні спору поклався на розсуд суду, а розгляд справи просив проводити за його відсутності.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представниця ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали, позов просили задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини.

ОСОБА_2 та його представник - ОСОБА_6 у судовому засіданні проти позову заперечували, просили залишити позовну заяву без задоволення з огляду на її безпідставність.

Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Судом установлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 18).

24.11.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено шлюб, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 144).

Як вбачається з виписки із медичної картки стаціонарного хворого 2/4 та виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 116/4 ОСОБА_4 з 01.01.2022 року по 10.01.2022 рік та з 01.02.2022 року по 04.02.2022 року перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «Київський міський пологовий будинок № 2 ВО КМР (КМДА) з діагнозом Дисфункціональна маткова кровотеча Лейоміома матки, не уточнена, цукровий діабет типу 2 (т. 1 а.с. 156-157).

Крім того, згідно виписок із медичної карти стаціонарного хворого № 49, № 101, № 115 ОСОБА_4 з 27.01.2022 року по 01.02.2022 року, з 15.02.2022 року по 18.02.2022 року, з 21.02.2022 року по 07.03.2022 року перебувала на стаціонарному лікуванні у КПН «Київський міський медичний центр «Академія здоров`я людини» (т. 1 а.с. 158-160).

Згідно листа КПН Київської обласної ради «Київський обласний онкологічний диспансер» № 807 від 15.08.2023 року ОСОБА_4 перебувала на лікуванні у диспансері в період з 23.03.2022 року по 25.03.2022 року, з 15.04.2022 року по 18.04.2022 року, з 06.05.2022 року по 09.05.2022 року, з 01.07.2022 року по 19.07.2022 року, з 10.08.2022 року по 19.08.2022 року, з 29.08.2022 року по 07.09.2022 року, з 12.12.2022 року по 21.12.2022 року, з 11.01.2023 року по 19.02.2023 року з діагнозом: неходжкінська дифузна В-великоклітинна лімфома, IVB ст за Ann-Arbor з ураженням заочеревинних та пахових л/вузлів, утворенням в підшлунковій залозі. КЛ. гр. ІІ (два). Рабдоміосаркома шийки матки, ст. IV, T4N 1Mx. Лікування пацієнтки ОСОБА_4 здійснювалось за програмою медичних гарантій відповідно до вимог Договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеного між Диспансером та Національною службою здоров`я України. Паціентка ОСОБА_4 була забезпечена лікарськими засобами, які Диспансер отримує централізовано від Міністерства охорони здоров`я України та закуповує самостійно, окрім препаратів супроводжуючої терапії. Згідно записів в історії хвороби від 11.01.2023 року № 692-107 стан пацієнтки був стабільно важкий, за рахунок прогресії основного захворювання. Пацієнтка ОСОБА_4 перебувала в боксі під наглядом чергових лікарів-анастезіологів центру гематології та трансплантації кісткового мозку Диспансеру та родичів (чоловік та син), де їй було забезпечено в повному обсязі необхідну інтенсивну терапію відповідно до її стану. Зазначений бокс обладнаний апаратурою моніторингу віртуальних функцій організму та кисневою підтримкою. Письмова відмова від реанімаційних дій зі сторони родичів в історії хвороби пацієнтки відсутня. На лікування пацієнтка ОСОБА_4 приїжджала з чоловіком ОСОБА_2 , також, пацієнтку постійно відвідував син ОСОБА_1 . Родичі пацієнтки ОСОБА_4 перебували з нею в стаціонарі по черзі (т. 1 а.с. 93-95).

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні показала, що у липні 2022 року лежала у лікарні в одній палаті з ОСОБА_4 . ОСОБА_1 та ОСОБА_2 провідували ОСОБА_4 , при цьому ОСОБА_8 в основному доглядав ОСОБА_2 відвідував її частіше, купив новий матрац, іноді ночував, а ОСОБА_9 приходив раз на 2-3 дні. Більшу частину лікування оплачувала сестра ОСОБА_10 , що проживає за кордоном.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показала, що знайома з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 2010 року, так як є сусідами по дачі. ОСОБА_4 влітку приїжджала майже кожні вихідні з 2014 року до початку війни. Чи приїжджала вона у 2022 - 2023 роках не знає, так як перебувала за кордоном. Привозив і забирав її з дачі ОСОБА_12 , іноді приїжджав ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_13 надав показав, що знає ОСОБА_2 , як сусіда по садовому будинку, ОСОБА_4 особисто не знає, наглядно бачив. Надавав послухи, пов`язані з похованням ОСОБА_4 , так як має катафалк. Возив ОСОБА_2 до магазину ритуальних послуг, де останній замовляв труну, вінки. ОСОБА_2 займався організацією поховання, все оплачував.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показав, що ОСОБА_2 , знає більше 10 років. Приблизно у 2017 або 2018 році за замовленням ОСОБА_2 робив ремонт у квартирі АДРЕСА_1 . Ремонт оплачував ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 23).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 26 від 20.02.2023 року ОСОБА_4 померла у стаціонарі КНП КОР «КООД» внаслідок захворювання (поліорганна недостатність. В-клітинна лімфома) (т. 1 а.с. 24-25).

Як вбачається із договору-замовлення № 45.2005П від 20.02.2023 року на організацію та проведення поховання ОСОБА_4 він укладався ОСОБА_2 , свідоцтво про поховання ОСОБА_4 від 30.10.2023 року видано також на ім`я ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 171-172).

Як вбачається зі спадкової справи № 400/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , із заявами про прийняття спадщини звернулися: 24.05.2023 року син спадкодавці - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік спадкодавці - ОСОБА_3 та рідною сестрою спадкодавці - ОСОБА_4 , яка 13.07.2023 року подала заяву про відкликання раніше поданої заяви про прийняття спадщини за заповітом від 27.06.2014 року (т. 2 а.с. 89-125).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частинами 1 та 5 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1273 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як роз`яснено у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» правило абз. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Враховуючи, що під час судового розгляду установлено, що відповідач перебував у шлюбі із ОСОБА_4 , до для її смерті вони підтримували сімейні стосунки, під час хвороби ОСОБА_4 він надавав їй допомогу, піклувався про неї, а після її смерті брав участь в організації поховання, суд дійшов висновку про недоведеність тверджень позивача щодо ухилення ОСОБА_3 від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця й відповідно про відсутність правових підстав для задоволення його вимоги позову про усунення від права на спадкування.

При цьому суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_15 та не бере їх до уваги при вирішенні спору, оскільки вона є дружиною ОСОБА_1 , що вказує про упередженість цих показів, а також особисту зацікавленість свідка у результатах розгляду справи.

Щодо надання ОСОБА_1 права на спадкування за законом, то ним це право реалізовано ним шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті його матері у межах визначеного законом строку, а тому не є порушеним чи оспорюваним й відповідно судовому захисту не підлягає.

За таких обставин позов ОСОБА_1 залишається судом без задоволення.

Інші доводи сторін не спростовують встановлених у справі фактичних обставин та зроблених на підставі них висновків.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 1-13, 76-83, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про усунення від права на спадкування та надання права на спадкування за законом - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення його повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя