Справа № 456/5391/21 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В. М.
Провадження № 22-ц/811/937/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Цьони С.Ю.,

з участю: представника апелянта адвоката Олійник В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Олійника В.Б. на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Стрийського відділу Державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Стрийського відділу Державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

В обґрунтування скарги покликався на те, що у провадженні заступника начальника Стрийського відділу ДВС у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Мацюпа A.A. перебуває виконавчий лист №456/5391/21, виданий 18.12.2023 Стрийським міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час навчання у твердій грошовій формі 3000 грн., починаючи з 25.10.2001 і до закінчення навчання, але не довше, як до досягнення 23 років. На підставі даного виконавчого листа відкрито ВП № 73696485 та здійснюється примусове стягнення заборгованості аліментів. Вищевказаний виконавчий лист разом із заявою про відкриття виконавчого провадження було подано до ВДВС 23.12.2023 та зареєстровано, відкрито провадження 03.01.2024. Після відкриття даного виконавчого провадження скаржнику ОСОБА_2 було повідомлено про заборгованість в розмірі 78677 грн. за період з жовтня 2021 по грудень 2023.

Скаржник ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, встановив, що 13.01.2024 його сином було подано заяву про те, що він не проживає та не спілкується з матір`ю з грудня - 2022, та долучив квитанції про сплату на його картковий рахунок аліментів щомісячно в розмірі 3000 грн., як передбачено було рішенням суду. 14.01.2024 ОСОБА_2 було подано заяву до заступника начальника ОСОБА_4 про те, що він сплатив всі аліменти та долучено відповідні квитанції, однак як вбачається з відповіді №2305 від 18.01.2024 та розрахунку заборгованості, ОСОБА_5 не врахував вищевказаних проплат. Враховуючи той факт, що ОСОБА_3 з вересня 2021 по сьогоднішній день навчання здійснює дистанційно (тобто онлайн навчання), форма навчання бюджетна та почергово проживав з мамою, то з батьком, таким чином витрат на навчання, як таких в нього не було, беручи до уваги, що останній офіційно був працевлаштованим та отримував зарплатню. У вересні 2021, працюючи в Сільпо в місті Києві отримав заробітню плату - 14619 грн., а в подальшому з травня 2022 по січень 2023 в БО «Благодійне товариство «Всеукраїнська мережа людей, які живуть з ВІЛ/СНІД» м.Львів», де отримував заробітню плату, що підтверджується формою ОК-7. З 21.01.2023 по 17.08.2023 ОСОБА_3 потрапив на реабілітацію до БФ «Назарет» та всі витрати пов`язані з утриманням в розмірі 15000 грн. щомісячно здійснював скаржник особисто. Вважає, що заступник керівника ВДВС ОСОБА_6 безпідставно не зарахував сплачені кошти в якості аліментів. Зазначає, що з грудня 2022 ОСОБА_3 не проживає з матір`ю та не спілкується з нею, а відтак і жодних коштів на своє утримання від ОСОБА_1 він не отримував.

У зв`язку з вищенаведеним скаржник просив визнати протиправною бездіяльність заступника начальника Стрийського відділу ДВС у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Мацюпа Андрія Адамовича щодо не врахування квитанцій представлених боржником в якості сплачених аліментів та зобов`язати останньою провести перерахунок загального розміру заборгованості аліментів в межах виконавчого провадження № 73696485 на виконання виконавчого листа №456/5391/21, виданого 18.12.2023 Стрийським міськрайонним судом Львівської області, з урахуванням поданих вищезазначених квитанцій про сплату аліментів.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2024 року скаргу задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність заступника начальника Стрийського відділу ДВС у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Мацюпа Андрія Адамовича щодо не врахування квитанцій представлених боржником в якості сплачених аліментів та зобов`язати останньою провести перерахунок загального розміру заборгованості аліментів в межах виконавчого провадження № 73696485 на виконання виконавчого листа №456/5391/21, виданого 18.12.2023 Стрийським міськрайонним судом Львівської області, з урахуванням поданих вищезазначених квитанцій про сплату аліментів.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Олійник В.Б., подавши апеляційну скаргу.

Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неналежно та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому ухвала підлягає скасуванню.

Вказує, що боржник надав квитанції про сплату начебто аліментів, однак, платіжні квитанції про перерахування коштів свідчать про перерахування коштів, де одержувачем є ОСОБА_3 , а не ОСОБА_1 , як вказано у виконавчому документі та рішенні суду.

На думку апелянта, розглядаючи скаргу, суд першої інстанції мав встановити законність та обґрунтованість дій державного виконавця, оскільки останній обмежений у своїх повноваженнях та керується виключно резолютивною частиною рішення суду, яка викладена у виконавчому документі та встановити наявність майнового спору про право цивільне між сторонами, а саме спір про наявність та розмір заборгованості має розглядатись судом у позовному провадженні.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні скарги відмовити.

17 червня 2024 року від ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З урахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Сторони мали реальну можливість реалізувати свої процесуальні права з доведенням своєї позиції по справі, у тому числі через можливість брати участь в судовому засідання в режимі відеоконференції або через представника.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "ЮніонАліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність учасників справи, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта адвоката Олійник В.Б. на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції дійшов висновку,що державним виконавцем було порушено права боржника під час виконання виконавчого документу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Встановлено, рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.03.2022 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на його утримання в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 25.10.2021 і до закінчення ним навчання 30.06.2024, але не довше, як до досягнення ним двадцяти трьох років.

Постановою Львівського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.03.2022 скасовано і ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 на час його навчання в сумі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 25.10.2021 і до закінчення ним навчання, але не довше, як до досягнення ним двадцяти трьох років.

Відповідно до повідомлення №2305 від 18.01.2024 Стрийського відділу державної виконовчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Завгородньому В.М., стронами виконавчого провадження є боржник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягувач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У державного виконавця відсутні правові підстави для зарахування сплачених коштів ОСОБА_2 на користь сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як сплати заборгованості по аліментах.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 13.01.2024 ВП №73696485 станом на 01.01.2024 заборгованість по аліментах боржника ОСОБА_2 становить 78 677 грн.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 20.12.2023 на ім`я начальника Стрийського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іваніва А.О., згідно якої просить прийняти до виконання виконавчий лист №456/5391/21 від 18.12.2023 виданий Стрийським міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час навчання у твердій грошовій формі 3000 грн., починаючи з 25.10.2021 і до закінчення навчання, але не довше, як до досягнення 23 років.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №73696485 від 03.01.2024, виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа №456/5391/21 виданого 18.12.2023 Стрийським міськрайонним судом Львівської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час його навчання у твердій грошовій сумі 3000 грн., щомісячно, починаючи з 25.10.2001 і до закінчення ОСОБА_3 23.05.2001 навчання, але не довше, як до досягнення ним 23 років.

ОСОБА_2 14.01.2024 подано заяву старшому державному виконавцю Стрийського віддлу ДВС у Стрийському районі Львівської області Західного МУМЮ (м.Львів) Мацюпі А.А. про те, що він систематично сплачував аліменти в розмірі визначеному судом на рахунок свого сина та зазначив, що син періодично проживав з ним, а періодично з колишньою дружиною, остання з грудня 2022 не спілкується з сином, а відтак і жодних коштів на його утримання не дає. Просить зарахувати сплачені на користь сина аліменти та здійснити належний розрахунок заборгованості.

Згідно квитанцій від 29.10.2021 по 11.01.2023 платник ОСОБА_2 здійснював оплату, щомісячно, на ім`я отримувача ОСОБА_3 , аліменти в сумі 3000 грн.

ОСОБА_3 14.01.2024 подано заяву до заступника начальника ОСОБА_6 Стрийського відділу ДВС у Стрийському районі Львівської області Західного МУМЮ (м.Львів), згідно якої повідомляє про те, що згідно рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.03.2022 батько щомісячно здійснював аліментні платежі в розмірі визначеному судом. Навчання з вересня 2021 по сьогоднійшній день здійснював дистанційно та почергово проживав з мамою, то з татом. Форма навчання бюджетна. Витрат на навчання не було. Працював офіційно та отримував зарплату. Перебував на реабілітації в БФ «Назарет» з 21.01.2023 по 17.08.2023, батько ОСОБА_2 здійснював оплату за його перебування та реабілітацію в розмірі 15000 грн., щомісячно. З грудня 2022 не проживає з матір`ю та не спілкується з нею, коштів на своє утримання не утримує від неї.

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

За статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

На підставі статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі статтею 71 Закону «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі, зокрема, надходження виконавчого документа на виконання від стягувача. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У частині третій статті 195 СК України зазначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Відповідно законодавець визначив обов`язок виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами та водночас імперативно передбачив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

У постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 707/999/21 (провадження № 61-11411св22) враховано те, що немає відомостей про існування у боржника перед стягувачем будь-яких інших зобов`язань, які є відмінними від зобов`язань зі сплати аліментів. Сплата боржником на користь стягувача грошових коштів у спірний період здійснювалася зі сталою періодичністю. Також Верховний Суд врахував суперечливу процесуальну позицію стягувача щодо спірних коштів, яка у скарзі на дії державного виконавця посилалася на те, що не отримувала зазначених коштів, в апеляційній скарзі на ухвалу суду першої інстанції стверджувала, що кошти, які перераховував їй боржник, є платою за користування майном (побутовою технікою, меблями тощо), а у відзиві на касаційну скаргу звертала увагу, що із виписки за картковим рахунком неможливо встановити особу, яка перерахувала їй ці кошти.

У постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі № 199/2951/21 (провадження № 61-1769св23) встановлено, що між стягувачем та боржником немає інших грошових зобов`язань, окрім аліментних. Стягувач не заперечувала отримання від боржника тих грошових переказів, де вона була зазначена отримувачем, а матеріали справи не містять відомостей щодо відмови стягувача від отримання грошових переказів, здійснених боржником. Наведене свідчить про часткове добровільне виконання боржником свого обов`язку зі сплати аліментів. Враховуючи, що боржник надав копії квитанцій про здійснення платежів на користь стягувача, у державного виконавця не було підстав не враховувати надані боржником квитанції під час визначення заборгованості зі сплати аліментів.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.03.2022 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на його утримання в розмірі 3000 грн.

ОСОБА_2 на виконання рішення суду першої інстанції добровільно сплачував аліменти на утримання повнолітнього сина до відкриття виконавчого провадження не маючи даних про те, що таке рішення апеляційним судом скасовано.

Враховуючи, що рішення судів про стягнення аліментів приймалися в інтересах сина і саме на його утримання, оскільки такий навчався і потребував додаткових коштів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку що скаржник добровільно сплачував аліменти.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що скаржник сплатив саме аліменти за період з жовтня 2021 по січень 2023 і повторна сплата аліментів за цей самий період не відповідає вимогам як Сімейного Кодексу так і Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Олійника В.Б.. апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Олійника В.Б.. залишити без задоволення.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 25 червня 2024 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.