24.12.2024 Справа № 756/6895/24
Ун. № 756/6895/24
Пр. № 2/756/3484/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2024 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.

секретаря Любін А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що 29.10.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір №653742104, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 6 500 грн.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, який Додатковими угодами від 28.11.2019 за №19, від 31.12.2020 за №26, від 31.12.2021 за № 27 за умовами яких, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» належне йому право вимоги до відповідача відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №167 від 04.01.2022, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

В подальшому, 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, а також додаткові угоди до вказаного договору №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022, за умовами яких ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами у розмірі 27 082,74 грн., право на одержання яких належить ТОВ «Таліон Плюс».

06.03.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №06/03/24, за умовами яких ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».

ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» не здійснювало нарахувань за кредитним договором та відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №06/03/24 від 06.03.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 27082,74 грн.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка загалом становить 27082,74 грн., та складається з суми заборгованості по кредиту у розмірі 6 499,70 грн. та суми заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 20 583,04 грн.

Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі.

16.08.2024 на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив, у якому він заперечує щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на наступне.

29.10.2021 близько о 04 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, м. Героїв Дніпра у відповідача було викрадено мобільний телефон, в якому були наявні паспортні дані. Телефон був новим і пароль не був поставлений, злочинці безперешкодно отримали всі його персональні дані та використали їх, оформивши на ім`я відповідача багато кредитів в різних організаціях, зокрема і в позивача.

ОСОБА_1 звернувся до поліції із заявою про вчинення щодо нього кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України та набув статус потерпілого, що зафіксовано в ЄРДР №0003769.

Позивачем не було проведено належної верифікації та індентифікації відповідача. Оскільки, відповідач кошти не використовував, є докази визнання його потерпілою особою, тому відсутні підстави для сплати коштів за кредитним договором та процентами. Крім того, відповідач звернувся за професійною правничою допомогою, за надані послуги він сплатив 12 000 грн., які просить стягнути з позивача.

У відповіді на відзив представник позивача просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Зазначив, що відповідачем не спростовано належності йому номера телефону, який вказаний у заявці на отримання кредиту, не спростовано факт надсилання на вказаний номер одноразового електронного ідентифікатора, який являється електронним підписом для підписання кредитного договору. Зазначає, що відповідач виконував умови кредитного договору, здійснюючи часткові платежі. Крім того, ОСОБА_1 , не звертався до правоохоронних органів щодо вчинення шахрайських дій відносно його персональних даних. Розмір правничої допомоги, який відповідач просить стягнути з позивача є значно завищеним та не відповідає критерію обґрунтованості та розумності, є неспівмірним зі складністю справи.

Представник позивача не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд ухвалив, проводити розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного 29.10.2021 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договору №653742104, відповідач отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 6 500 грн., строком до 28.11.2021 з фіксованою процентною ставкою 1,97% на день користування (722,70% річних), і зобов`язався виплатити кредитодавцю суму кредиту та проценти за користування кредитом в порядку та у строки визначені договором.

Паспортом споживчого кредиту обумовлено повернення кредиту шляхом періодичних сплат (графік платежів).

Згідно з п. 2.2.2.1 договору позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту та оплату нарахованих процентів на банківський рахунок кредитодавця.

Згідно п.3.3 договору за порушення позичальником строків повернення кредиту та/або прострочення сплати процентів у строки визначені договором кредитодавець має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу.

На виконання умов договору, ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перерахувало грошові кошти у розмірі 6 500 грн на банківську карту № НОМЕР_1 , що підтверджується підтвердженням АТ «КБ «Глобус», платіжним дорученням, які наявні в матеріалах справи (а.с. 31,32).

Згідно з розрахунком заборгованості, складеного «Манівео швидка фінансова допомога», яке є первісним кредитором, відповідач має заборгованість, яка складається з тіла кредиту у розмірі 6 499,70 грн. та процентів - 10 898,54 грн (а.с. 41-42).

28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019.

28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін.

31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01.

31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року.

З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.

Предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до реєстру прав вимоги №167 від 04.01.2022, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №653742104 від 29.10.2021 на загальну суму 17 398,24 грн.

В подальшому, 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, а також додаткові угоди до вказаного договору №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022, за умовами яких ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить ТОВ «Таліон Плюс».

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», відповідач станом на 31.07.2023 має заборгованість на загальну суму 27 082,74 грн. (а.с. 43-44).

ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» не здійснювало нарахувань за кредитним договором.

06.03.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №06/03/24, за умовами яких ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».

Згідно із реєстру боржників до Договору факторингу №06/03/24 від 06.03.2024, ТОВ «Юніт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №653742104 від 29.10.2021 на загальну суму 27 082,74 грн. (а.с.52-53).

Отже, ТОВ «Юніт Капітал» належним чином у встановленому законом та договором способом набуло права вимоги до відповідача згідно кредитного договору №653742104 від 29.10.2021.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України).

Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб) а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

У відповідності до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу має бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»)

Правилами ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, зокрема те, що відповідачем не доведено факту належного виконання ним умов договору, суд вважає, що у позивача наявні правові підстави для звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за вказаним договором.

Так, судом встановлено, що договір кредитної ліній між відповідачем та первісним кредитором укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронних підписів. Електронний договір відповідач підписала шляхом використання електронного підпису одноразовим ідетифікатором. Відповідач на веб-сайті позивача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, ввівши ідентифікатор у відповідне поле та натиснувши кнопку «Так» для підтвердження підписання договору.

Відповідач був повністю ознайомлений з умовами договору до його підписання, інформаційно-телекомунікаційна система побудована таким чином, що без попереднього ознайомлення з умовами договору клієнт не може перейти до наступного етапу.

З урахуванням вказаного, встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем договір не міг бути укладений сторонами, суд дійшов висновку, що цей правочин відповідно до Закону за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

Вищезазначене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, провадження № 61-20799св19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, провадження № 61-2903св21, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20, провадження № 61-18967св20, від 18 червня 2021 року у справі № 234/8079/20, провадження № 61-2904св21.

Кредитний договір містить персональні дані відповідача, зокрема його паспортні дані, номер картки платника податків, номер мобільного телефону, а також номер банківського рахунку, на який було перераховано кошти.

Ураховуючи викладені обставини, суд вважає, що кредитний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні договору сторони досягли згоди щодо усіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів ст.11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що перед укладенням кредитного договору відповідачем було проведено належну перевірку - верифікацію клієнта. Так, верифікація Клієнта була здійснена Товариством через систему BankID НБУ, що полягає в отриманні через Систему BankID НБУ ідентифікаційних даних позичальника, в порядку передбаченому Положенням про здійснення установами фінансового моніторингу, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2020 №107.

Наведені вище обставини свідчать про факт отримання відповідачем кредитних коштів, схвалення ним, умов кредитного договору.

Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору.

Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи, тому приходить про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за договором у загальному розмірі 27 082,74 грн., яка складається з заборгованості по кредиту у розмірі 6 499,70 грн. та суми заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 20 583,04 грн.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.10.2021 року відповідач ОСОБА_1 звернувся з заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій зазначено, що 29.10.2021 року приблизно о 04.00 год. невстановлена досудовим розслідуванням особа , таємно шляхом вільного доступу викрала мобільний телефон, який належав ОСОБА_1 та відомості до ЄРДР внесено за № 0003769 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст.185КК України.

Однак, жодних доказів про рух вказаного кримінального провадження до суду не надано, не надано судового рішення щодо встановлення винної особи у крадіжці мобільного телефону і вчинення нею дій щодо незаконного заволодіння кредитними коштами.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наявний у матеріалах справи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань в кримінальному провадженні № 0003769 факту шахрайства за вказаних відповідачем обставин та не встановлює будь-яких інших осіб, причетних до списання коштів; відповідачем не доведено того факту, що саме третіми особами були здійснені спірні транзакції, враховуючи, що переказ коштів відбувся з використанням особистої інформації відповідача, у зв`язку з чим в доводи відповідача суд не приймає до уваги.

Матеріали справи не містять, та відповідачем не надано доказів в розумінні положень ст.ст.76-81 ЦПК України на спростування позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Окрім цього, між ТОВ «Юніт Капітал» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери» укладено договір про надання правничої допомоги №22/02/24-02 від 22.02.2024, додаток №1 до Договору про надання правничої допомоги №22/02/24-02 від 22.02.2024, Додаткову Угоду №7 до Договору про надання правничої допомоги №22/02/24-02 від 22.02.2024 складено акт приймання-передачі наданих послуг від 22.02.2024, на підставі яких вартість надання правової допомоги (надання усної консультації, вивчення матеріалів справи, складання позовної заяви), склала 5000 грн., які у відповідності до п.3.7 договору про надання правничої допомоги сплачуються на користь адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта у випадку їх стягнення (а.с.61-63,64,70-71).

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Надавши оцінку наданим представником позивача доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, а також ураховуючи критерій складності справи, обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про задоволення заяви представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.12, 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт капітал» заборгованість за Кредитним договором №653742104 від 29.10.2021 року у розмірі:

6 499 (шість тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 70 копійок - заборгованість по кредиту;

20 583 (дванадцять тисяч п`ятсот вісімдесят три) гривні 04 копійки - заборгованість за відсотками;

2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок - судового збору;

5 000 (п`ять тисяч) гривень - витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт капітал», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4А, офіс 10.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.12.2024.

Суддя: А.М. Майбоженко