Справа №538/321/24
Провадження по справі №2/538/257/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Зуб Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Криворучко В.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Волторніст Сергій Миколайович, до Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Друга Лохвицька державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Волторніст С.М.,звернулася до Лохвицького районного суду Полтавської області з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько- ОСОБА_2 . Після смерті останнього відкрилася спадщина до складу якої, в тому числі, входить право власності на 1/4 частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказану частку належало померлому згідно Свідоцтва про право власності на житло від 28.02.1994 року та підтверджується Інформаційною довідкою № 1605 виданою 08.12.2023 року ТОВ «Експертне бюро «Рідний дім». На день смерті ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав у вищевказаній квартирі. Разом з ним у квартирі були зареєстровані: його онука- ОСОБА_3 , 1967 р.н.; чоловік онуки- ОСОБА_4 , 1961 р.н.; його правнучка- ОСОБА_5 , 1985 р.н. Позивач на день смерті батька проживала за вказаною адресою без реєстрації та доглядала свого батька, який перед смертю дуже хворів. ОСОБА_1 як донька померлого, яка є єдиним спадкоємцем після померлого та яка в силу вимог ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР відноситься до першої черги спадкоємців за законом, в шестимісячний термін з дати смерті ОСОБА_2 заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавала, в свою чергу зважаючи на те, що після смерті спадкодавця вона отримала майно, яке належало померлому, в тому числі і Свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на 1/4 частку квартири. Позивач вважається такою, що вступила в управління спадковим майном. Після смерті свого батька ОСОБА_1 певний період продовжувала проживати у квартирі, яка частково належала померлому. 06.12.2023 року позивач звернулася до Другої Лохвицької державної нотаріальної контори із заявою про видачу на її користь Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 після смерті батька- ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте постановою від 06.12.2023 року за № 456/02-31 їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом з огляду на те, що не можливо встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 через помилку у прізвищі. Так, у Посвідці про народження позивача від 04.10.1946 року, яка видана Варвинським РАДО Чернігівської області її прізвище та прізвища батьків записано як « ОСОБА_6 ». В той же час, у Свідоцтві про одруження позивача від 23.03.1966 року вказане прізвище громадянки яка вступає до шлюбу зазначено як « ОСОБА_7 ». У свідоцтві про смерть спадкоємця та у свідоцтві про право на житло, яке зберігається у ОСОБА_1 , прізвище її батька значиться як « ОСОБА_8 ».

Враховуючи вищенаведене, просить встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Лохвиця являється її батьком; визнати за нею право власності, по праву спадкування за законом після померлого батька- ОСОБА_2 , на 1/4 частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 28.02.2024 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с. 28).

Ухвалою суду від 19.03.2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с. 37).

В судове засідання сторони та третя особа не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 та її представник- адвокат Волторніст С.М. надали заяви, у яких зазначили, що позовні вимоги підтримують (а.с. 41, 42).

Представник відповідача- Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області надав заяву про розгляд справи у його відсутність на підставі наявних доказів (а.с. 31).

Представник третьої особи- Другої Лохвицької державної нотаріальної контори на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 35).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Пунктом 1 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку може бути встановлений факт родинних відносин між фізичними особами.

Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Вказаний в заяві факт ОСОБА_1 необхідно встановити з метою оформлення спадкових прав, іншим шляхом встановити його неможливо.

В даному випадку відповідно до норм ч. 1 ст. 81 ЦПК України судом встановлено, що згідно Посвідки про народження від 04.10.1946 року яка видана Варвинським РАДО Чернігівської області, дошлюбне прізвище позивача та прізвища її батьків зазначені: « ОСОБА_6 » (а.с. 12). У Свідоцтві про одруження позивача від 23.03.1966 року вказане прізвище громадянки яка вступає до шлюбу зазначено як « ОСОБА_7 » (а.с.13). У свідоцтві про смерть спадкоємця та у свідоцтві про право на житло, прізвище її батька значиться як « ОСОБА_8 » (а.с. 10, 16).

За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту родинних відносин між особами, і факт родинних відносин, який просить встановити позивач, підтверджується письмовими матеріалами справи, згідно яких встановлено, що ОСОБА_1 є дочкою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що вимога позивача про встановлення факту родинних відносин є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Батько позивачки- ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 04.01.2001р. (а.с. 10). За життя ОСОБА_2 заповітів не складав та не посвідчував. Після смерті останнього відкрилася спадщина до складу якої, в тому числі, входить право власності на 1/4 частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказану частку належало померлому згідно Свідоцтва про право власності на житло від 28.02.1994 року (а.с. 16) та підтверджується Інформаційною довідкою № 1605 виданою 08.12.2023 року ТОВ «Експертне бюро «Рідний дім» (а.с. 14). На день смерті ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав у вищевказаній квартирі. Разом з ним у квартирі були зареєстровані: його онука- ОСОБА_3 , 1967 р.н.; чоловік онуки- ОСОБА_4 , 1961 р.н.; його правнучка- ОСОБА_5 , 1985 р.н., що підтверджується довідкою № 4922 від 01.12.2023 року, виданою Лохвицькою міською радою Полтавської області (а.с. 11).

Відповідно до положень ст. ст. 525-526 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, який діяв на день смерті ОСОБА_2 часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим- день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме- місцезнаходження майна або його основної частини.

Статтями 548-549 Цивільного кодексу Української РСР передбачалося, що для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

ОСОБА_1 як донька померлого, яка є єдиним спадкоємцем після померлого та яка в силу вимог ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР відноситься до першої черги спадкоємців за законом, в шестимісячний термін з дати смерті ОСОБА_2 заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавала, в свою чергу зважаючи на те, що після смерті спадкодавця вона отримала майно, яке належало померлому, в тому числі і Свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на 1/4 частку квартири. Позивач вважається такою, що вступила в управління спадковим майном. Як зазначає позивач, після смерті свого батька вона певний період продовжувала проживати у квартирі, яка частково належала померлому. 06.12.2023 року позивач звернулася до Другої Лохвицької державної нотаріальної контори із заявою про видачу на її користь Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 після смерті батька- ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте постановою від 06.12.2023 року за № 456/02-31 їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом з огляду на те, що не можливо встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 через помилку у прізвищі (а.с. 17).

Відповідно до ч. 2 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно зі ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Вказана позиція підтримується Верховним Судом України у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 22 березня 2023 року у справі № 463/6829/21-ц, де суд дійшов наступного правового висновку: «Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених главою 29 ЦК України».

Окрім того відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч. 1 ст. 1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Веллі Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Інших спадкоємців після померлого ОСОБА_2 немає, що зазначено у постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с. 17).

Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, враховуючи визнання стороною відповідача позову, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1216-1218, 1221, 1223, 1258, 1261, 1268-1269, 1270, 1297 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 247, 259, 263-265, 268, 272, 273 , 315, 318 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Волторніст Сергій Миколайович, до Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Друга Лохвицька державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом- задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Озеряни, Варвинського району, Чернігівської області.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Озеряни, Варвинського району, Чернігівської області, РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 на 1/4 частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.О. Зуб