Провадження № 2/522/2508/24
УХВАЛА

19 січня 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «Аероплан», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , Білгород Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИЛА:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «Аероплан», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , Білгород Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з майна.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2023 року позовну заяву залишено без руху, встановлено ОСОБА_1 десятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків поданої заяви, а саме для надання відомостей про місцезнаходження майна або основної його частини, про зняття арешту з якого просить позивач та на захист права на яке подано позов. Такі відомості є необхідними для визначення підсудності даної справи Приморському районному суду м. Одеси відповідно до положень ст. 30 ЦПК України. При цьому, посилання позивача в обґрунтування підсудності справи на положення ч. 10 ст. 28 ЦПК України судом визнано необґрунтованими.

На виконання вимог вищевказаної ухвали ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Згода О. О., подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій указує, що за час шлюбу позивачем та ОСОБА_2 було придбано квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за позивачем та є їхньою спільною сумісною власністю. Рухоме майно, а саме побутова техніка (телевізор, холодильник, меблі та інше), знаходиться в указаній квартирі. На підтвердження зазначеного до заяви додав копію договору від 09.06.2015 та копію інформаційної довідки від 02.01.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Оцінивши подані на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху документи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Виключна підсудність - особливий вид територіальної підсудності, який забороняє застосування інших видів територіальної підсудності (загальної, договірної, альтернативної або підсудності пов`язаних між собою вимог). Це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, і направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи й виконання судового рішення.

Отже, в даному випадку підсудність цієї справи визначається за правилами виключної підсудності.

На виконання вимог ухвали про залишення позову без руху та на обґрунтування підсудності даної справи Приморському районному суду м. Одеси позивач посилається на те, що за час шлюбу позивачем та ОСОБА_2 було придбано квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та є їхньою спільною сумісною власністю, Рухоме майно, а саме побутова техніка, меблі, знаходиться в указаній квартирі.

Разом з тим, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №360673477 від 02.01.2024 слідує, що власником квартири АДРЕСА_2 є позивач ОСОБА_1 .

На указану квартиру заборони відчуження відсутні.

Отже, власником указаної квартири є позивач та арешт на таку квартиру не накладено.

Такі відомості не підтверджують підсудність даної справи Приморському районному суду м. Одеси за місцезнаходженням указаної квартири у розумінні ч. 2 ст. 30 ЦПК України, оскільки для визначення підсудності справи відповідно до положень ч. 2 ст. 30 ЦПК України має значення місцезнаходження не будь-якого майна, а майна, на яке накладено арешт та про зняття якого заявлено вимоги.

Також не підтверджує підсудність даної справи Приморському районному суду м. Одеси посилання позивача на те, що в указаній квартирі знаходиться рухоме майно, на яке накладено арешт, оскільки такі доводи жодним чином не підтверджені.

Отже, позивачем недоліки позовної заяви не усунуто та не надано доказів у підтвердження підсудності даної справи Приморському районному суду м. Одеси відповідно до положень ч. 2 ст. 30 ЦПК України, а саме відомостей про місцезнаходження майна або основної його частини, про зняття арешту з якого просить позивач, на території Приморського району м. Одеси.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31), зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою.

Разом з тим, суд зазначає, що ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інтерпретація суті конструкції "суд, встановлений законом" викладена Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України". Так, ЄСПЛ наголосив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію "суд, встановлений законом": організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

З наведеного вище слідує, що розгляд справи судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд (ч. 1 ст. 6 Конвенції) та підставою для скасування ухваленого у справі рішення (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ч. 3 ст.185 ЦПКУкраїни -

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «Аероплан», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , Білгород Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з майна - вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА