23.12.2024 Суддя Черняк В. Г..
Провадження № 2-з/644/89/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про забезпечення позову

23 грудня 2024 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

судді - Черняка В.Г.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

14.11.2024 р. в системі «Електронний суд» позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Мироненка С.С., звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова із позовом до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих грошових коштів.

Одночасно із позовною заявою позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Мироненка С.С., подала заяву про забезпечення позову, в якій просить суд, з метою забезпечення позову накласти арешт на майно, на суму, яка не перевищує 1 259 428 грн. 58 коп., яка є ціною позову в даній справі, яка належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме:

- частка земельної ділянки кадастровий номер № :02:002:0081, номер об`єкта нерухомого майна 57;

- частка земельної ділянки кадастровий номер № :02:002:0082, номер об`єкта нерухомого майна 57;

- земельна ділянка площею 10,8063 га, кадастровий номер № :02:002:0145, номер реєстраційного об`єкта №257.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачем зазначено, що 22.02.2024 р. відповідач ОСОБА_2 незаконно перевела грошові кошти в сумі 1 473 000 грн., що перебували на рахунках померлого ОСОБА_3 , які останній заповів позивачу ОСОБА_1 , на рахунки на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Після вчинення вищевказаних дій, ОСОБА_2 розуміючи, що ОСОБА_1 знає про наявність грошових коштів на рахунку ОСОБА_3 , а також, що остання знає про заповіт та про його зміст, що всі свої грошові кошти ОСОБА_3 заповідав саме ОСОБА_1 ОСОБА_2 , з метою уникнення конфлікту та можливого притягнення до відповідальності вирішила 25.02.2023 р. перевести частину грошових коштів у сумі 400 000 грн (які були напередодні отримані нею з рахунку ОСОБА_3 ) на рахунок ОСОБА_1 . Інший залишок грошових коштів, які було незаконно отримано ОСОБА_2 в сумі 1 073 000 грн. з банківського рахунку ОСОБА_5 ОСОБА_2 вирішила залишити собі, для власного користування. Станом на день подання позовної заяви зазначену суму, яку нею було отримано без наявних правових підстав, відповідач не повернула, чим порушила права позивача, як спадкоємця.

З урахуванням загальної суми боргу, установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, станом на 13.11.2024 р. сума позовних вимог дорівнює 1 259 428,58 грн. та складається із: заборгованості в сумі 1 073 000 грн., індексу інфляції за час прострочення в сумі 130 856,19 грн; 3 % річних в сумі 55 572,39 грн.

Вказане свідчить про протиправну поведінку відповідача і безпідставне небажання повертати майно, а саме грошові кошти, які були отримані відповідачем без наявних на те правових підстав.

У разі якщо не будуть прийняті заходи щодо обмеження права відповідача вільно розпоряджатись належним їй майном та грошовими коштами, це може не лише ускладнити, але і зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Таким чином, у випадку, якщо грошовими коштами у сумі 1 073 000 грн. відповідач вже розпорядилась на власний розсуд, позивач в подальшому, у випадку задоволення його позовних вимог, буде позбавлений можливості виконати рішення суду. На підставі чого, позивач вважає за необхідне забезпечити позовні вимоги позивача, шляхом накладення арешту на майно відповідача, у сумі яка є співмірною із сумою позовних вимог.

На підставі ухвали судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.11.2024 року для розгляду за належною підсудністю 18.12.2024 р. до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих грошових коштів.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розглянувши заяву про забезпечення позову, матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Мироненка С.С., просить суд, з метою забезпечення позову накласти арешт на майно, на суму, яка не перевищує 1 259 428 грн. 58 коп., яка є ціною позову в даній справі, яка належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме:

- частка земельної ділянки кадастровий номер № :02:002:0081, номер об`єкта нерухомого майна 57;

- частка земельної ділянки кадастровий номер № :02:002:0082, номер об`єкта нерухомого майна 57;

- земельна ділянка площею 10,8063 га, кадастровий номер № :02:002:0145, номер реєстраційного об`єкта №257.

Так, заявником ОСОБА_6 до заяви про забезпечення позову додано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої земельна ділянка кадастровий номер № :02:002:0145 загальною площею 10,8063 га, яка розташована у Великохутірській сільській раді Шевченківського району, номер реєстраційного об`єкта №257 належить ОСОБА_2 на праві власності.

Поряд з цим, доказів належності ОСОБА_2 на праві власності частки земельної ділянки кадастровий номер № :02:002:0081, номер об`єкта нерухомого майна 57 та частка земельної ділянки кадастровий номер № :02:002:0082, номер об`єкта нерухомого майна 57 матеріали справи не містять, а тому відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на зазначені земельні ділянки.

Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв по забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, суд бере до уваги і висновки, викладені в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 про те, що у разі звернення позивача до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Так, у разі невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом оспорюваних правочинів, останнє може в подальшому бути відчужене іншим особам, в результаті чого буде знівельоване значення судового рішення у даній цивільній справі, що у випадку задоволення позову зумовить необхідність повторного звернення до суду з метою повернення такого майна.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, оскільки такий захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами. Разом з цим, існують підстави вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Підстав для застосування зустрічного забезпечення не має.

Згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 ЦПК України, примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 152, 153, 157, 260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме:

- земельну ділянку кадастровий номер № :02:002:0145 загальною площею 10,8063 га, яка розташована у Великохутірській сільській раді Шевченківського району, номер реєстраційного об`єкта №257, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення до виконання три роки.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а учасником справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 354 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя: В.Г. Черняк