Справа № 206/5974/19
Провадження № 2-п/206/23/24
УХВАЛА

28 червня 2024 року у залі суду у м. Дніпрі суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Сухоруков А.О.,

за участю секретаря Ляшко Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Черкавського Юрія Сергійовича про перегляд заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2020 року, ухваленого по цивільній справі № 206/5974/19 за позовною заявою Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого постачання холодної води та послуги з водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебувала зазначена вище цивільна справа.

20.06.2024 від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Черкавського Юрія Сергійовича надійшла заява про перегляд заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2020 року, ухваленого по цивільній справі № 206/5974/19 за позовною заявою Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого постачання холодної води та послуги з водовідведення , в якій він просить суд скасувати вищезазначення рішення суду та призначити справу до розгляду.

В обґрунтування своєї заяви заявник зазначає, що 11 червня 2024 року представник відповідача ознайомився з матеріалами даної справи та з текстом рішення. Відповідач рішення суду не отримувала, про жодне судове засідання повідомлена не була. Представник вказує, що ОСОБА_1 з 2011 року не проживає за вказаною в позовінй заяві адресою, а з 22.12.2019 зареєстрована офіційно за іншою адресою. Представник зазначає, що позивач стягує заборгованість з 2013 по 2016, тобто станом на момент звернення до суду строк позовної давності за вказаними позовними вимогами сплив. Також звертає увагу, що позивачем не надано остатніх та обгрунтованих доказів на підтвердження того, як саме було розраховано заборгованість. Судом при ухваленні заочного рішення не було взято до уваги вищезазначене, що призвело до необ`єктивного та неповного вирішення справи, а отже на думку заявника рішення підлягає скасуванню, а справа повинна бути переглянута (а.с. 54-58).

Сторони до суду для розгляду заяви про перегляд заочного рішення не з`явились. Повідомлялись про розгляд заяви належним чином, шляхом направлення судової повістки поштою. Причини неявки суду невідомі.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Черкавський Юрій Сергійович направив на електронну пошту суду заяву, в якій просив провести судове засідання з розгляду заяви про перегляд заочного рішення без участі заявника. Заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Вивчивши надані заявником (відповідачем) документи, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У відповідності до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Таким чином, аналіз викладених вище норм ЦПК України вказує, що для встановлення підстав для скасування заочного рішення або залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, суд має встановити, поважність або неповажність причин неявки відповідача, неповідомлення ним про причини неявки, а також те, що докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Крім того, статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року.

Зокрема, ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Так, судом було встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 25 лютого 2020 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено заочне рішення по цивільній справі №206/5974/19, провадження 2/206/136/20, яким Позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь АТ «ДТЕК Дніпроенерго», р/р НОМЕР_4 у філії Дніпропетровське ОУ АТ «Ощадбанк» в м. Дніпро, МФО 305482, (яке знаходиться за адресою: вул. Гаванська буд. 1, м. Дніпро, 49112), заборгованість за послуги з централізованого постачання холодної води та послуги з водовідведення в розмірі 7001,84 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 1921,00 грн. (а.с. 38-41).

03.03.2020 на адреси відповідачів було направлено вищезазначене рішення суду (а.с. 45).

03.06.2020 року представником Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» Козинко Д.В. отримано копію рішення суду та виконавчі листи по справі (а.с. 45а).

Вирішуючи питання про перегляд заочного рішення, суд виходить також із того, що згідно з положеннями ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При цьому за правовою позицією Верховного Суду, змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає (постанова КЦС ВС від 13.02.2019 року, справа №369/13976/15-ц; постанова КЦС ВС від 27.03.2019 року, справа №806/2/1093/2011).

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Таким чином, аналізуючи текст заяви про перегляд заочного рішення і документи, долучені відповідачем (заявником) до заяви про перегляд заочного рішення, суд доходить висновку, що ним не надано суду і не наведено істотних доказів, які б могли вплинути на вирішення спору.

З матеріалів справи вбачається, що заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2020 року було ухвалено на підставі наявних у справі доказів, відповідно до норми чинного законодавства України. Тобто заперечення, якими заявником спростовувалась правомірність ухваленого судом рішення, не знайшли свого обґрунтування під час судового розгляду справи.

Крім того, суд також критично ставиться до доводів заявника, щодо її неповідомлення про розгляд цивільної справи щодо стягнення з неї заборгованості. Такого висновку серед іншого суд дійшов, виходячи з положень ст. 128 ЦПК України.

Частинами 6, 7 ст. 128 ЦПК України (в редакції на час вирішення справи) передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

З відповіді адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області, вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19).

В матеріалах справи міститься конверт, повернутий поштою на адресу ОСОБА_1 з відміткою «повертається, за закінченням терміну збергіання» (а.с. 30, 37).

Також суд завчасно (03.02.2020) повідомляв відповідачів про розгляд справи, шляхом оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. 35, 36). Отже, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Суд звертає увагу, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Інститут заочного провадження спрямований також на розвиток ч. 1 ст. 44 ЦПК про те, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, заочне провадження є додатковою гарантією позивачеві від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу, дотримання судами строків розгляду справи.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Черкавського Юрія Сергійовича про перегляд заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2020 року у цивільній справі № 206/5974/19, а тому суд доходить висновку, що таку заяву слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 258-260, 261, 280-288, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Черкавського Юрія Сергійовича про перегляд заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2020 року, ухваленого по цивільній справі № 206/5974/19 за позовною заявою Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого постачання холодної води та послуги з водовідведення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Сухоруков