ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5302/24 Справа № 263/7159/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Покопцева Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання - Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024 року у справі з заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягають виконанню по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Маріуполі до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Маріуполі до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом.

В обґрунтування вказаної заяви посилалася на те, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09.08.2013р. стягнуто солідарно з неї та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за нарахованими, але несплаченими відсотками по кредитному договору №77708С25 від 29.07.2008 року за період з 30.06.2010 року по 01.07.2013 рік в сумі 51 377 49 коп.

Рішення набрало законної сили, видано виконавчі листи.

В подальшому при пересилці виконавчий лист про стягнення із заявниці заборгованості втрачений, і банк звертався до суду із заявою про видачу його дублікату.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.02.2019 відмовлено у видачі дубліката виконавчого листа по даній справі на суму боргу 51377,49 грн. через пропущення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Постановою Донецького апеляційного суду від 23.05.2019р. зазначена ухвала скасована, видано дублікати виконавчих листів по справі № 263/2877/2013 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за нарахованими, але несплаченими відсотками по кредитному договору №77708625 від 29.08.2008 за період з 30.06.2010 по 01.07.2013 в сумі 51 377 грн. 49 коп. та стягнення витрат по сплаті судового збору в сумі 256 грн. 89 коп. відносно боржника ОСОБА_1 .

Відтак стягувач до органу ВДВС мав подати дублікат виконавчого листу, але державним виконавцем відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 (ідентифікатор для доступу 9748Д1062ГБЕ) на підставі виконавчого листа № 2/263/2877/201, виданого 08.10.2013р, без відмітки «Дублікат», тобто на підставі виконавчого документу, який було втрачено.

Враховуючи зазначене, заявник просила визнати виконавчий лист, виданий Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області 08.10.2013р №2/263/2877/2013 щодо стягнення заборгованості у розмірі 51377,49 грн. з ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню та скасувати заходи примусового виконання прийнятих під час виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 11.07.2023 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягають виконанню по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Маріуполі до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу та задовольнити її заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з відсутності передбачених ст.432 ЦПК України правових підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та про необхідність відмови в задоволенні відповідної заяви ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно з ст. 129-1 Конституції України, судове рішення у справі є обов`язковим для виконання. Держава забезпечує виконання судових рішень у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09.08.2013 у справі ЄУН 263/2877/2013 (провадження №2/263/2877/2013) позов Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Маріуполі до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом задоволено, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Маріуполі заборгованість за нарахованими, але несплаченими відсотками по кредитному договору №77708С25 від 29.07.2008 року за період з 30.06.2010 року по 01.07.2013 рік в сумі 51377грн 49 коп., стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Маріуполі судовий збір з кожного по 256,89 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.02.2019р. у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про видачу дублікату виконавчого документу, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного суду від 23.05.2019 зазначену ухвалу с скасовано, заяву Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» задоволено, видано дублікати виконавчих листів по справі № 263/2877/2013, виданих на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 09 серпня 2013 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за нарахованими, але несплаченими відсотками по кредитному договору №77708С25 від 29 липня 2008 року за період з 30 червня 2010 року по 01 липня 2013 року в сумі 51 377 (п`ятдесят одну тисячу триста сімдесят сім) грн. 49 коп. та стягнення витрат по сплаті судового збору в сумі 256 грн.89 коп. відносно боржника ОСОБА_2 .

Стосовно боржника ОСОБА_1 дублікат виконавчого листа банк видавати не просив, тому він (дублікат) і не видавався.

Згідно матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1, яке відкрито на підставі виконавчого листа, виданого 08.10.2013р. Жовтневим районним судом м. Маріуполя.

11.10.2013р. - п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (у редакції на момент повернення) (пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення);

23.02.2015р. - п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними);

14.09.2016р. - ч. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними);

23.10.2018р. - п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (у редакції на момент повернення) (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

21.12.2019р. - п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

Востаннє виконавчий лист повертався 14.02.2023р., і знову пред`явлений до виконання 03.07.2023р.

Після кожного пред`явлення до виконання строк пред`явлення виконавчого листа до виконання переривався 2013, 2015, 2016, 2018, 2019, 2023р., і в силу закону розпочинався спочатку (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження, який набрав чинності з 05.10.2016р.; і попередній у часі п.1 ч. 1 ст. 23 Закон України «Про виконавче провадження» № 606-XIV).

Так, виходячи зі змісту положень ст. 432 ЦПК України, вбачається, що виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню.

Тобто, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання; та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України не є вичерпним, оскільки передбачає також й інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права. У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Така ж правова позиція висловлена й у висновках Верховного суду, викладених у постанові від 20 лютого 2019 року (справа № 2-4671/11).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки не встановлено підстав, передбачених ч. 2 ст. 432 ЦПК України за яких виконавчий документ може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

За змістом ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням норм процесуального закону. Підстав для скасування цієї ухвали не встановлено.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку не оскаржується.

Судді: