25.06.2024 Справа № 363/1762/24
РІШЕННЯ

Іменем України

25 червня 2024 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді Рукас О.В.;

за участю секретаря судових засідань Охоти Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) про виділ реальної частки домоволодіння, що є у спільній частковій власності, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває вищезазначена цивільна справа.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 належить 1/5 частки права власності на житловий будинок, загальною площею 174,4 кв. м., житловою площею 110, 3 кв. м., з відповідними частками господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Частина житлового будинку ОСОБА_1 знаходиться на земельній ділянці площею 0,10 га, кадастровий номер :01239:0001, яка належить йому на праві приватної власності.

Інша частина спірного житлового будинку з відповідними частками господарських будівель та споруд належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) 2/5 частки у праві власності на житловий будинок та ОСОБА_2 2/5 частки у праві власності на житловий будинок.

Фактично сторони використовують належні їм у спільній власності частки як квартири. Однак спільне укладення договору про виділ нерухомого майна між співвласниками не вбачається за можливе у зв`язку з відсутністю згоди на такі дії всіх співвласників, у зв`язку з чим такий виділ можливий лише у судовому порядку.

З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_1 з урахуванням уточнених позовних вимог просив виділити у натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна (квартиру АДРЕСА_3 ), належну ОСОБА_1 1/5 частину права власності на нерухоме майно у виді приміщення загальною площею 47,3 кв.м, житловою площею 26,8 кв. м., а саме: 2-1 житлова площею 17,1 кв.м.; 2-2 житлова площею 9,7 кв.м.; ІІ тамбур площею 5,6 кв.м.; ІІІ сіни площею 7,1 кв.м.; IV кухня площею 7,8 кв.м., з відповідними господарськими будівлями та спорудами: сарай «Е», погріб «під Е», сарай «И», сарай «Д», сарай «З», туалет «Ж», огорожа «1-4», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а також визнати право власності на виділений об`єкт нерухомого майна.

Крім того, у своїх позовних вимогах ОСОБА_1 просив припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на вказаний будинок з наступним визнанням за ОСОБА_3 та Негоденком ВВ. Права спільної часткової власності із рівними частками (по за кожним) на окремий об`єкт нерухомого майна, що складає одиницю, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , який складається з приміщень загальною площею 127, 1 кв.м., житловою площею 83,5 кв.м., а саме: 1-1 кухня площею 10,4 кв.м.; 1-2 житлова площею 22,7 кв.м.; 1-3 житлова площею 21,2 кв.м.; 1-4 коридор площею 6,7 кв.м.; 1-5 ванна площею 3,8 кв.м.; 3-1 кухня площею 10,2 кв.м.; 3-2 житлова площею 17,8 кв.м.; 3-3 житлова площею 9,4 кв.м.; 4-1 житлова площею 12,4 кв.м., І сіни площею 12,5 кв. м., з відповідними господарськими будівлями та спорудами: літня кухня «Б», погріб «під В», сарай «Г», туалет «К», теплиця «М», гараж «О», огорожа «5-7», погрібник «В», погріб «Н».

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі визначено суддю Рукас О.В.

Ухвалою суду від 02.05.2024 року провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено строк для реалізації учасниками своїх процесуальних прав, зокрема, шляхом подачі заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 30.05.2024 року підготовче провадження закрито і призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Коломієць І.О. не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце його проведення. До судового розгляду від представника позивача надійшла заява, в якій позовні було підтримано у повному обсязі, заявлено клопотання про проведення судового розгляду за відсутності сторони позивача. Судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи, сторона позивача просила залишити за ними.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення. До судового засідання від відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання, в якому ОСОБА_2 засвідчив факт обізнаності зі змістом уточнених позовних вимог, визнав їх у повному обсязі та просив задовольнити, а також висловив прохання про проведення судового розгляду за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою. До судового засідання від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява, в якій ОСОБА_3 засвідчила факт обізнаності зі змістом уточнених позовних вимог, визнала їх у повному обсязі та просила задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотань сторін по справі про проведення судового розгляду за їх відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , будучи ознайомленими зі змістом уточнених позовних вимог, з висновком судової будівельно-технічної експертизи та запропонованим порядком виділу у натурі частки у праві власності ОСОБА_1 , позовні вимоги під час судового розгляду визнали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

З урахуванням викладеного, розглянувши матеріали поданої позовної заяви, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини: і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. ст. 319-321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні (постанова КЦС ВС від 28.07.2021 у справі № 310/7011/17).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виділеного майна.

Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт.

Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна, утворюється два самостійних об`єкта майна.

Вказаний висновок, викладений у постанові КЦС ВС від 06.10.2021 року у справі № 336/1136/19.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17 (провадження N 61-22087св19) зроблено висновок, що "відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до п. 6, 7 ПП ВСУ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року № 7 - при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (ст.152 ЖК ( 5464-10). Якщо сторона оспорює рішення виконкому щодо дозволу на переобладнання та перепланування і воно є необгрунтованим, суд може не погодитись з ним, мотивуючи це в рішенні.

При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

З нотаріально посвідченого Договору дарування частки житлового будинку від 30.11.2023 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1728 (а.с. 14-16), Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 11-13) судом встановлено, що нерухоме майно у виді житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 є об`єктом спільної часткової власності.

Частки у праві спільної часткової власності на вказаний житловий будинок належать: позиву ОСОБА_1 у розмірі 1/5 частки у праві власності, відповідачу ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 від 28.08.2004 року ОСОБА_4 (а.с. 22) у розмірі 2/5 частки у праві власності, а також відповідачу ОСОБА_2 у розмірі 2/5 частки у праві власності.

Вказані обставини учасниками судового провадження не заперечувалися та були підтверджені під час судового розгляду.

Судом встановлено, що фактично сторони використовують належні їм у спільній власності частки як квартири, а частина житлового будинку, що перебуває у користуванні ОСОБА_1 фактично знаходиться на земельній ділянці площею 0,10 га, кадастровий номер :01:239:0001.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 17) судом встановлено, що земельна ділянка, кадастровий номер :01:239:0001, на якій фактично розташована частина спірного будинку, що перебуває у користуванні позивача, належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

З Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 20/05-2024 від 23.05.2024 року (а.с. 123-144) судом встановлено вищезазначені обставини, а також встановлено, що виділ у натурі із спільної часткової власності належні ОСОБА_1 1/5 частини житлового будинку АДРЕСА_2 є можливим з відхиленням від ідеальної частки шляхом проведення виділу наступним чином: в житловому будинку квартиру АДРЕСА_3 , позначену на схемі будинку помаранчевим кольором (а.с. 141), що розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :01:239:0001, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності; а також виділу надвірних будівель, що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :01:239:0001, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, а саме: сарай «Е», погріб «під Е», сарай «И», сарай «Д», сарай «З», туалет «Ж», огорожа «1-7». При цьому загальна вартість 1/5 частки житлового будинку та надвірних будівель складає 142 454 грн., що становить 27/100 арифметичних часток від площі будинку та 19/100 часток від вартості домоволодіння та на 7 738 грн. менше ідеальної частки ОСОБА_1 у праві власності на житловий будинок.

У свою чергу власникам 4/5 часток ОСОБА_2 та ОСОБА_3 після виділу часток залишається: в житловому будинку квартири АДРЕСА_4 , позначені на схемі зеленим кольором, загальною площею 127,10 кв.м. вартістю 224 575 грн., а також надвірні будівлі: літня кухня «Б», погрібник «В», погріб «під В», сарай «Г», туалет «К», теплиця «М», погріб «Н», гараж «О», огорожа № 1-7. При цьому загальна вартість 4/5 часток житлового будинку та надвірних будівель складає 608 504 грн., що становить 73/100 арифметичних часток від площі будинку та 81/100 часток від вартості домоволодіння та на 7 738 грн. більше їх ідеальної частки у праві власності на житловий будинок.

Вказаний варіант виділу у натурі часток у праві спільної часткової власності повністю відповідає варіанту виділу, запропонованого позивачем ОСОБА_1 , з яким ОСОБА_2 та ОСОБА_3 погодилися, визнавши уточнені позовні вимоги. Виділ частки у натурі за даних обставин передбачає відхилення від розміру ідеальних часток у праві спільної часткової власності. Однак, зважаючи, що таке відхилення йде на користь відповідачів та було самостійно запропоновано позивачем, суд не вбачає підстав для змін у розмірі ідеальних часток у праві спільної часткової власності з наступним вирішенням питання про присудження компенсації власнику вартості частки, що була зменшена у менший бік.

Запропонований варіант виділу не передбачає необхідності проведення ремонтно-будівельних робіт з перепланування та переобладнання житлового будинку, оскільки квартира АДРЕСА_3 вже відокремлена від інших квартир будинку. Після виділу частки у натурі у кожного із співвласників буде ізольоване приміщення з окремим виходом з будинку.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 08.03.2023 року у справі № 559/1923/17 при виділі у власність одному із співвласників частини із спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України, суд повинен зазначити у судовому рішенні, яка частка виділяється іншому співвласнику, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається в його власності.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та здійснення виділу у натурі частки ОСОБА_1 у праві спільної часткової власності на житловий будинок відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 20/05-2024 від 23.05.2024 року.

Аналіз положень ст. 364 ЦК України дає можливість зробити висновок, що внаслідок проведення виділу утворюється два окремих об`єкти, один з яких переходить у право приватної власності одного з співвласників, який реалізував своє право на виділ частки у натурі, а інший об`єкт залишається у спільній частковій власності інших співвласників. Проведення виділу частки у натурі зумовлює припинення права спільної часткової власності для особи, яка здійснила виділ, а також корегування часток права спільної часткової власності для інших співвласників, у спільній частковій власності яких залишився інший об`єкт спільного майна після виділу.

Таким чином, необхідності для констатування припинення права спільної часткової власності, визнання за іншими з співвласників права спільної часткової власності на інший об`єкт нерухомого майна, що залишився після виділу суд не вбачає.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Стороною позивача заявлено клопотання про залишення судових витрат за ними. У зв`язку з цим підстав для покладення судових витрат на сторону відповідача суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст. 12, 81, 133, 141, 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) про виділ реальної частки домоволодіння, що є у спільній частковій власності задовольнити.

Провести виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, згідно із запропонованим варіантом судової будівельно-технічної експертизи № 20/05-2024 від 23.05.2024 року, та виділити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в натурі належну йому 1/5 частку у праві власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в окремий об`єкт нерухомого майна (квартиру АДРЕСА_3 ) приміщення загальною площею 47,3 кв.м., житловою площею 26,8 кв. м., а саме: 2-1 житлова площею 17,1 кв.м.; 2-2 житлова площею 9,7 кв.м.; ІІ тамбур площею 5,6 кв.м.; ІІІ сіни площею 7,1 кв.м.; IV кухня площею 7,8 кв.м., з відповідними господарськими будівлями та спорудами: сарай «Е», погріб «під Е», сарай «И», сарай «Д», сарай «З», туалет «Ж», огорожа «1-4», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності в цілому як на окремий об`єкт нерухомого майна (квартира АДРЕСА_5 , який складається з 1/5 частини об`єкта нерухомого майна, приміщень загальною площею 47,3 кв.м., житловою площею 26,8 кв. м., а саме: 2-1 житлова площею 17,1 кв.м.; 2-2 житлова площею 9,7 кв.м.; ІІ тамбур площею 5,6 кв.м.; ІІІ сіни площею 7,1 кв.м.; IV кухня площею 7,8 кв.м., з відповідними господарськими будівлями та спорудами: сарай «Е», погріб «під Е», сарай «И», сарай «Д», сарай «З», туалет «Ж», огорожа «1-4».

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та проголошено 27.06.2024 року о 16 год. 00 хв.

Позивач:

ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач:

ОСОБА_2 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

ОСОБА_3 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 )

Суддя О.В. Рукас