ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/900/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/542/24 Категорія: 305010000 Демчик Р.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіСіренко Ю.В., Новіков О.М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.03.2024 (повний текст складено 18.03.2024, суддя в суді першої інстанції Демчик Р.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ Національної поліції в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

у січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, яким просив стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 27136,50 грн., мотивуючи про те, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 24.11.2023 визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Черкаській області під час розгляду заяв ОСОБА_1 від 04.07.2023 та від 04.08.2023. Зобов`язано ГУНП в Черкаській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 04.07.2023 та від 04.08.2023 з урахуванням оцінки наданої судом у мотивувальній частині рішення суду.

Протиправними діями ГУНП в Черкаській області позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких він зазнав внаслідок порушення його прав, що й обумовило звернення з цим позовом до суду. Розмір моральної шкоди обумовлюється тим, що бездіяльність відповідача спричинила негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений та нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здров`я.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.03.2024 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 1500,00 грн. Суд вказав, що такий розмір коштів буде відповідати рівню моральних страждань позивача, а також засадам розумності та справедливості.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав 17.04.2024 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та відхилити позовні вимоги у справі. В обґрунтування вказано на те, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24.11.2023 у справі №580/8542/23 ГУНП в Черкаській області довідки про виплату грошового забезпечення направлені позивачу рекомендованим листом, тобто його порушено трудове право було поновлене та моральної шкоди особі не завдано. Відповідачем у даній справі має бути держава в особі відповідного органу, отже ГУ Нацполіції є неналежним відповідачем. Позивач не надав суду доказів наявності моральних страждань.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. У даному випадку предметом спору є вимоги про стягнення 27136,50 грн.За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 , капітан поліції, проходив службу у ГУНП в Черкаській області на посаді інспектора сектора реагування патрульної поліції №4 Чорнобаївського відділення поліції Золотоніського відділу поліції ГУ Національної поліції Черкаської області в період з 07.11.2015 по 11.01.2019.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 24.11.2023 визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Черкаській області під час розгляду заяв ОСОБА_1 від 04.07.2023 та від 04.08.2023. Зобов`язано ГУНП в Черкаській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 04.07.2023 та від 04.08.2023 (стосовно видачі довідки про виплату грошового забезпечення) з урахуванням оцінки наданої судом в мотивувальній частині рішення суду.

Недотримання відповідачем вимог законодавства в частині надання документів для визначення розміру грошового забезпечення призвело до завдання позивачу моральних страждань, для компенсації яких заявлено позовні вимоги в цій справі про відшкодування моральної шкоди.

Зокрема, позивач мав докладати додаткових зусиль для захисту своїх прав у спосіб звернення до суду як у порядку адміністративного судочинства, так і до суду загальної юрисдикції у даній справі.

Правовідносини між сторонами у справі, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами. Так порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56). У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (п. 57).

За наявності порушення прав позивача в цій справі щодо отримання передбаченої законодавством довідки про грошову забезпечення, що встановлено преюдиційним рішенням суду в адміністративній справі та згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягає доведенню, відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 23 ЦК України здійснюється в обраний позивачем спосіб, зокрема, у вигляді одноразової грошової виплати.

Враховуючи вищенаведені вимоги законодавства у сукупності із фактичним обставинами даної справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог у справі та відшкодування позивачу за рахунок відповідача завданої йому моральної шкоди сумою коштів у розмірі 1500,00 грн., яка належним чином відповідатиме рівню моральних страждань позивача, а також засадам розумності та справедливості та враховуватиме факт порушення трудових прав позивача на отримання даних стосовно грошового забезпечення.

У аспекті викладеного вище, слід відхилити апеляційні доводи скаржника про те, що сама по собі видача позивачу довідки про виплату грошового забезпечення поновлює його право та про те, що позивач не надав суду доказів наявності моральних страждань, адже для забезпечення належної реалізації своїх трудових прав особа була змушена звернутися до суду за судовим захистом, що викликало в неї почуття непевності та привело до наявності моральних страждань.

Також слід оцінити критично посилання скаржника на те, що відповідачем у даній справі має бути держава в особі відповідного органу, а не ГУ Нацполіції, так як саме вказаний державний орган безпосередньо допустив порушення прав позивача, а відсутність зазначення з боку позивача тієї обставини, що ця юридична особа у спірних правовідносинах виступає від імені держави не може чинити перешкоди для доступу особи до судового захисту, оскільки протилежні висновки обумовили б надмірний та невиправданий формалізм при визначенні критеріїв можливого судового захисту прав позивача.

Інших доводів, які б свідчили про те, що спір у справі суд першої інстанції вирішив невірно, подана відповідачем апеляційна скарга не містить.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.03.2024 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.03.2024 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ Національної поліції в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за відповідачем.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 08.05.2024.

Суддя-доповідач

Судді