Провадження №2/367/2434/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

З А О Ч Н Е

27.06.2024 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Лещенко О.В.,

при секретарі Бабакової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь, в порядку спрощеного позовного провадження, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий за період березень - вересень 2023 року природний газ,-

ВСТАНОВИВ:

14.12.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий за період березень - вересень 2023 року природний газ.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає наступне:

відповідачем по об?єкту, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 , в період березня 2023р. по вересень 2023р. (включно) було спожито природний газ на загальну суму 59 242,39 грн., вартість якого залишилась не оплаченою споживачем;

постачальник звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25.09.2023р. заявнику було відмовлено у видачі судового наказу по справі № 367/6487/23;

позивач, як суб?єкт ринку газу, з 01.11.2018 здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 880 від 04.07.2017 «Про видачу ліцензій з постачання природного газу … » на території України;

правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) № 2496 від 30.09.2015 (далі - Правила), та ст.ет. 6, 7, 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" позивач зобов?язаний постачати природний газ споживачам які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов?язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів;

постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, (далі - Договір), які є однаковими для всіх побутових споживачів України;

постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між Постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору;

відповідно до п.п. 1 п. 2 наказу Міністерства енергетики України №198 від 08.06.2022 «Про постачання природного газу побутовим споживачам» (який був чинним на момент виникнення даних правовідносин) IC-код 56XM18F18513536V газифікованого об?єкта побутового споживача, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , якого внесено до Рестру споживачів постачальника «останньої надії», було включено до реєстру споживачів Товариства та відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_2 для реалізації газу побутовим споживачам без надання постачальником інформації щодо заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам;

в порядку досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ № 119/4.3-20279-2023/180547035 від 10.06.2023, яка залишилась незадоволеною відповідачем. Заперечення щодо сплати боргу відповідачем не надано, борг не сплачено;

позивачем в період з березня 2023 року по жовтень 2023 року (включно) було спожито природний газ на загальну суму 59 242,39 грн., вартість якого не сплачена відповідачем, про що свідчить виписка з особового рахунку - фінансового стану;

просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , борг за спожитий природний газ за об?єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» в розмірі 59 242 (п?ятдесят дев?ять тисяч двісті сорок два) гривень 39 копійок на рахунок: НОМЕР_3 в AT «Ощадбанк» м. Києва, МФО 300465 та судовий збір в розмірі 2 684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні, 00 копійок) на поточний рахунок НОМЕР_4 в АБ «УКРГАЗБАНК» м. Києва, МФО 320478.

19 грудня 2023 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області було відкрито провадження, розгляд справи було постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

29.03.2024 року року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області було продовжено процесуальний строк розгляду справи в спрощеному провадженні без повідомлення (виклику) сторін.

В п. 3 прохадьної частини позовної заяви представник позивача просила розгляд справи проводити без участі представника за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідач відповідно до п.1 ч.8 ст.128 ЦПК України, будучи повідомленим про розгляд справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, правом надання відзиву на позов не скористався. Будь-яких заяв чи клопотань по суті спору до суду не надходило.

Направлена на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача копія ухвали та копія позовної заяви з додатками рекомендованим повідомленням трек 06 002 539 481 30 про вручення направлення повернулась до суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання».

Направлена повторно на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача копія ухвали та копія позовної заяви з додатками рекомендованим повідомленням трек 06 002 674 476 21 про вручення направлення повернулась до суду з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив на позов, будь-яких інших заяв чи клопотань відповідач не подав.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходили, тому суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За даних обставин суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Відповідно до частини 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2494, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.

Доступ до газорозподільної системи - це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи.

Оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно - технологічного управління.

Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Відповідно до пункту 2 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії.

Представник позивача у позовній заяві посилається на Постанову НКРЕКП №880 від 04.07.2017 та стверджує, що ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» провадить господарську діяльність з розподілу природного газу на території України, тобто, є Оператором ГРМ на підставі ліцензії, водночас зазначену ліцензію суду не надав.

Отже, суд позбавлений можливості встановити чи позивач має право здійснювати господарську діяльність з розподілу природного газу побутовим споживачам (населенню) та на нарахування вартості таких послуг побутовим споживачам (населенню) і отримання оплати за такі послуги.

Крім цього, відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи (Операторами ГРМ) регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за №1382/27827.

Відповідно до розділу ІІІ Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих правил, що має підтверджуватися документально.

Типовий договір постачання природного газу представником позивача не надано суду. Крім цього у позовній заяві не зазначено про те, що такий договір дійсно був розміщений на офіційному сайті Товариства та в засобах масової інформації.

Тобто, відсутні докази наявності договірних відносин між сторонами.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ за період з березня 2023 року по вересень 2023 року (включно) у розмірі 59 242 грн. 39 коп.

При цьому представник позивача посилається на роздрібну ціну на природний газ для побутових споживачів, що затверджена наказом по ТОВ «ГК «Нафтогаз» від 14.04.2022 за №95 та наказом від 28.04.2023 за №54. Зазначені накази представник позивача суду не надав, клопотання про огляд веб-сайту постачальника, де розміщені вказані накази, не заявляв.

Зі змісту інформації про заборгованість за надані послуги за найменуванням «Фінансовий стан», вбачається, що сума боргу споживача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , становить 59 242 грн. 39 коп.

Однак, у позовній заяві, позивач зазначає, що споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_3 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» якими є назва документа (форма), дата складання, назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посада осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Інформація про заборгованість за надані послуги за найменуванням «Фінансовий стан» не є допустимим доказом того, що відповідач є споживачем послуг за вказаною адресою, оскільки містить розбіжності в імені відповідача та в адресі об`єкту за яким здійснювалося нарахування заборгованості.

З отриманої судом інформації, наданої 16.01.2024 року, Відділом ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, убачається, що по облікам реєстру територіальної громади м. Ірпінь місце реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не значиться.

Згідно відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС України у м. Києві та Київській області: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим не значиться.

Крім того, до заяви не додано жодних доказів на підтвердження належності відповідачу об`єкту, за яким нарахованого заборгованість (право власності, користування, тощо).

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність боргу у відповідача має бути доведена позивачем належними та допустимими доказами. У даній справі позивач не надав суду доказів правомірності своїх вимог. Доказування на припущеннях не допускається, а тому суд позбавлений, за наявних матеріалів, можливості ухвалити рішення про задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Судовий збір у розмірі 2684 грн. 00 коп., сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України в разі відмови в позові, відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий за період березень - вересень 2023 року природний газ, - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя: О.В. Лещенко