Справа № 487/4620/24
Провадження № 2/487/2104/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря Радченко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

24.05.2024 року до суду звернулась із позовною заявою адвокат Болквадзе Бесікі, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги одне до одного. Через зазначені обставини подружжя почало проживати окремо. На даний час спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини остаточно припинені, шлюб носить формальний характер. Збереження шлюбу неможливе, оскільки будь-які відносини притаманні подружжю між позивачем відповідачем відсутні. Подальше перебування у зареєстрованому шлюбі суперечить інтересам сторін. Спору про розподіл майна немає. Примирення між сторонами не можливе, тому що окреме проживання і відсутність певних почуттів та діалогу унеможливлює відновлення шлюбних відносин, а тому строк на примирення не потрібен. У добровільному порядку через органи РАЦС розірвати шлюб відповідач відмовляється. Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 31.05.2024 року провадження по справі було відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

До судового засідання представник позивача адвокат Болквадзе Б.М. не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач до судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала, просила повернути дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28 червня 1996 року було укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 164, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.

Проте спільне життя сторін не склалося, через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги одне до одного.

Нормами ст. 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно ст.ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін.

За такого, суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому позов підлягає задоволенню.

Водночас, щодо відновлення позивачу дошлюбного (дівочого) прізвища суд зазначає про таке.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , дошлюбне прізвище позивача « ОСОБА_5 ». При цьому, у позовній заяві позивач просить суд змінити шлюбне прізвище на « ОСОБА_3 ».

Ураховуючи вимоги ст. 113 СК України, суд має можливість лише відновити дошлюбне прізвище позивача « ОСОБА_5 » і не має законних підстав після розірвання шлюбу присвоїти їй прізвище « ОСОБА_3 », у зв`язку з чим вимоги в частині повернення дівочого прізвища задоволенню не підлягають.

Оскільки позивач просила повернути їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 », суд не має права виходити за межі позовних вимог.

Крім того, суд роз`яснює, що позивач не позбавлена можливості повернути собі як дошлюбне, так і дівоче прізвище в органах державної реєстрації актів цивільного стану.

Керуючись ст.ст. 5,12,13,78,81,200,259,263,264,265 ЦПК України, ст.ст. 104,105,111-115 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , 28 червня 1996 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 164 розірвати.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя В.О. Гаврасієнко