Справа № 335/3635/24
Номер провадження 2-о/337/159/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого судді: Ширіної С.А.,

присяжних Кубіцької О.Ю., Крюкової С.Г.,

за участю секретаря Бикової С.Б.

заявника ОСОБА_1 ,

захисника особи, відносно якої ставиться питання- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Вознесенівському району м. Запоріжжя, Орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Хортицькому району м. Запоріжжя, про визнання особи недієздатною та встановлення опіки,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою про визнання недієздатною своєї бабусі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлення над нею опіки. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з жовтня 2023 року проживає разом із бабусею ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, серія 12 ААГ № 168647, від 11.09.2023 року його бабуся має групу інвалідності першу «Б» та потребує постійного стороннього догляду у зв`язку з загальним захворюванням та через яку не може пересуватися та самообслуговуватися. Унаслідок свого віку вона не може висловлювати свої думки, не може одягнутись, приготувати собі їжу, не розуміє обставин, що відбуваються навколо неї, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих, самостійно вийти з дому. Він має можливість дбати про свою бабусю, створювати необхідні побутові умови, забезпечувати її доглядом та лікуванням. Повнолітні члени родини, а саме її донька- ОСОБА_4 , оскільки сама не може забезпечити догляд за своєю матір`ю, не заперечує проти призначення його опікуном над ОСОБА_3 . Просить визнати її недієздатною та встановити над нею опіку.

Ухвалою судді від 03 травня 2024 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 липня 2024 року провадження по справі було зупинено до проведення по справі судово-психіатричної експертизи.

21.10.2024 року до Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшов висновок судово-психіатричного експерта № 431.

Ухвалою суду від 21.10.2024 року відновлено провадження по справі.

Ухвалою судді від 25 липня 2024 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду.

Заявник ОСОБА_1 , у судовому засіданні заяву підтримав, пояснив, що його бабця виявляє ознаки хронічного психічного розладу у формі деменції , внаслідок якого не може в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, потребує постійного догляду у побуті.

Крім того, встановлення опіки над бабцею йому необхідно для того, щоб він міг отримувати грошове забезпечення як опікун, бо він працює неофіційно у службі таксі, тому грошових коштів не вистачає, а також необхідно, оскільки існують конфліктні відносини з двоюрідним братом з приводу нерухомого майна.

Представник органу опіки та піклування Запорізької міської ради по Хортицькому району м. Запоріжжя у судове засідання не з`явився, по час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив, надав заяву щодо розгляду справи у його відсутність та подання про призначення опікуна.

Захисник особи, відносно якої ставиться питання в судовому засіданні не заперечувала щодо визнання ОСОБА_3 недієздатною відповідно до висновку експертизи та призначення заявника ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 ..

Вислухавши доводи учасників судового провадження ,дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Фізична особа, яка внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, може бути, відповідно до ст. 39 ЦК України, визнана судом недієздатною.

Згідно Закону України «Про психіатричну допомоги під тяжким психічним розладом розуміють порушення психічної діяльності функціонального характеру (затьмарення свідомості, порушення адаптації та сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), яке позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, оцінювати свій психічний стан і поведінку.

Предметом судової діяльності є безпосереднє визначення наявності підстав для встановлення такого правового статусу фізичної особи, як обмеження у дієздатності чи визнання її недієздатною.

Фізична особа визнається недієздатною лише на підставі рішення суду у порядку, встановленому ЦПК України.

Необхідність судового порядку визнання громадянина обмежено дієздатним або недієздатним обумовлюється істотною зміною правового становища громадянина, який на невизначений період позбавляється можливості самостійно здійснювати свої права і обов`язки. Судова процедура покликана гарантувати правомірність правообмежень, які вживаються до громадянина, особливо якщо судовий розгляд ініційовано особами, що претендують на роль опікунів або піклувальників.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Згідно з ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (ч. 2 п. 1 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України.

Встановлення хронічної хвороби, недоумства, іншого важкого захворювання, що спричинили стійкий розлад психіки, належать до компетенції відповідних медичних закладів.

Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка (ч. 1 ст. 41 ЦК України).

Згідно зі ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових та майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над особами, визнаними недієздатними.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті.

Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.

Згідно з абз. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами.

Відповідно до статті 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу.

Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними, такий висновок експертизи повинен бути обґрунтованим та мати конкретний характер. При проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 № 8 акцентовано увагу судів на тому, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

З аналізу наведених норм слідує, що висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не можуть покладатися докази, які ґрунтуються на припущеннях.

З Висновку судово-психіатричного експерта №431від 01.10.2024 слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у формі деменції внаслідок органічного ураження головного мозку судинного генезису (церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба, перенесений інсульт у 2007 році) .Таким чином, вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Кваліфікація експерта сумнівів не викликає. Доказів, що ставили б під сумнів висновок експерта, в судовому засіданні не здобуто.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання ОСОБА_3 недієздатною.

Щодо заяви в частині призначення ОСОБА_1 опікуном його бабці ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

Згідно з поданням районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району , орган опіки та піклування вважає можливим та доцільним призначити гр. ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 , опікуном над бабусею гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за тією ж адресою. ОСОБА_1 з чинним законодавством ознайомлений, житлом забезпечений, за станом здоров`я може виконувати обов`язки опікуна.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07.08.1992 р, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_1 , батьками якого записані ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 16.10.1971, ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_6 , батьками якого записані ОСОБА_7 та ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 07.04.2022 у справі №712/10043/20, при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.1999 № 34/166/131/88.

Отже, призначення опікуна недієздатній особі здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Системний аналіз наведених норм права указує, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №736/1508/17 (провадження № 61-39361св18).

Таке подання не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути враховане на розсуд суду.

При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб (п.3.1 Правил опіки та піклування).

Аналізуючи норми ЦК України так ЦПК України у цьому питанні, слід звернути увагу, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК слідує, що вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, полягає в тому, що саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна.

У даній справі подання органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною бабусею ОСОБА_3 не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном над ОСОБА_3 .

Матеріали справи також не містять будь-яких доказів про наявність у ОСОБА_3 позитивного відношення, прив`язаності до особи, яка бажає стати опікуном, що свідчило б про наявність довірливих та доброзичливих стосунків між ними, а, відтак, і про те, що призначення опікуном саме заявника відповідатиме його інтересам.

Таким чином, судом не було здобуто доказів того, що кандидатуру якого орган опіки і піклування вважає прийнятною, має достатнього часу для опіки над ОСОБА_3 , дбатиме про підопічну, забезпечить її постійним доглядом і вживатиме заходів щодо захисту прав та інтересів свого бабусі та в цілому зможе виконувати обов`язки опікуна.

Крім того ,як згідно матеріалів справи у ОСОБА_3 є донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто є ще родичі, які можуть доглядати за ОСОБА_3 .

Проте, органом опіки та піклування не обґрунтовано з посиланням на наявні докази щодо неможливості доньки ОСОБА_3 бути її опікуном.

Станом на сьогоднішній день саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку, яка є військовозобов`язаним, із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном недієздатної особи та, перш за все, необхідність такого.

Отже, встановлення опіки корелюється із формулювання підстав для звільнення з військової служби або надання відстрочки від військової служби, передбаченими чинним законодавством України.

В зв`язку з вище наведеним у сукупності, суд критично ставиться до подання органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 14.10.2024 № С-987-х-984, вважає його прийнятим із застосуванням суто формального підходу для вирішення питання про призначення заявника опікуном над ОСОБА_3 , та в зв`язку з цим не враховує його під час ухвалення рішення.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном над недієздатною ОСОБА_3 слід відмовити за її необґрунтованістю.

Отже, заява підлягає частковому задоволенню відповідно до наведених висновків.

Між тим, частиною першою статті 65 ЦК України передбачено, що до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.

З огляду на вищевикладене, до встановлення опіки і призначення опікуна недієздатній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , необхідно покласти на орган опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району здійснення обов`язків з опіки над останньою.

Суд зазначає, що до встановлення опіки і призначення опікуна недієздатній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , орган опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району , відповідно до ст. 67 ЦК України, зобов`язаний дбати про підопічну, про створення їй необхідних побутових умов, забезпечення її доглядом та лікуванням; зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічної.

Згідно ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.2, 258, 259, 293, 294, 295-300 ЦПК України, ст.ст.39, 55, 60, 63 ЦК України, суд-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Вознесенівському району м. Запоріжжя, Орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Хортицькому району м. Запоріжжя, про визнання особи недієздатною та встановлення опіки- задовольнити частково.

Визнати недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

В задоволенні решти вимог заяви -відмовити.

Тимчасово покласти обов`язки опікуна над недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на орган опіки та піклування по Хортицькому району м. Запоріжжя до вирішення питання про призначення опікуна, в порядку визначеному законодавством.

Встановити строк дії рішення в частині визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , недієздатною в 2 (два) роки з дня набрання рішенням законної сили.

Роз`яснити заявнику, що клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за 15 днів до закінчення строку, визначеного судом.

Роз`яснити заявнику та зацікавленим особам, що скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування або самої особи, визнаної недієздатною.

Після набрання рішенням суду законної сили копію рішення надіслати органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.

Рішення може бути оскаржене в Запорізькому апеляційному суді шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складений 20.12.2024 року.

Суддя: С.А. Ширіна

Присяжні: С.Г. Крюкова

О.Ю. Кубіцька