Справа № 946/9037/24
Провадження № 2-з/946/79/24
УХВАЛА

26 грудня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Смокіної Г.І.,

за участі секретаря судового засідання Кріпакової К.Т.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

08.11.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, про встановлення порядку спілкування та участі у вихованні дітей з бабою.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.11.2024 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

18.12.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову та просить забезпечити позов шляхом зобов`язання ОСОБА_3 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , передавати, забезпечувати побачення неповнолітніх - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожної суботи впродовж дня, з 11-00 до 18-00 год., для проведення спільних зустрічей з бабою ОСОБА_1 за місцем її проживання: АДРЕСА_2 , без участі матері, мотивуючи тим, що батьки онуків роз`їхалися. Діти залишились проживати разом з матір`ю. Фактично з моменту прийняття даного рішення, а саме про розірвання відношень з сином позивачки, відповідачка ігнорувала її прохання надати дозвіл для побачень з онучками, продовжувала чинити перешкоди спілкуванню з дітьми. Але все одно позивачка при можливості зустрічалась з онучками. Відповідачка дуже агресивно відноситься до позивачки. Таку поведінку ОСОБА_3 вважає безвідповідальною, необґрунтованою та такою, що завдає перешкоди їй у вихованні онучок та завдає шкоду психоемоційному стану дітей. Це все продовжується тривалий час, тому враховуючи вищевикладене вважає за необхідне звернутися до суду з заявою про забезпечення позову в порядку ст. 150 ЦПК України.

Перевіривши доводи заяви, матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Позовною вимогою позивача є встановлення порядку спілкування та участі у вихованні дітей з бабою.

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

У своїй постанові від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18 об`єднана палата Касаційного господарського суду зазначила, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Пунктом 3 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

У частині десятій статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, тотожність позовних вимог заходам забезпечення позову має наслідком відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову та відповідно скасування оскаржених судових рішень.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 727/3757/21 (провадження № 61-10529св21), від 22 вересня 2021 року у справі № 752/24015/20 (провадження № 61-6265св21).

Вимоги заяви про забезпечення позову є тотожними позовним вимогам, а тому позовна заява не може забезпечуватися шляхом зобов`язання відповідачки забезпечити спілкування та участі у вихованні дітей з бабою. В іншому випадку судом фактично буде вирішено питання щодо позову шляхом його задоволення без розгляду справи по суті.

Крім того, заявниця не довела належними доказами, що незабезпечення позову до ухвалення судового рішення у справі утруднить виконання можливого рішення суду.

Виходячи з наведеного, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Г.І.Смокіна