ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року

м. Київ

справа № 342/1390/19

провадження № 61-17520св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - державний виконавець Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2023 року у складі судді Федів Л. М. та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року у складі колегії суддів: Баркова В. М., Луганської В. М., Василишин Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Скаргу обґрунтовувала тим, що на виконанні у Городенківському районному відділі державної виконавчої служби (далі - ВДВС) у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавчий лист, виданий Городенківським районним судом 26 лютого 2020 року, про стягнення аліментів із ОСОБА_2 на її ( ОСОБА_1 ) користь на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 22 листопада 2019 року і до повноліття дитини.

Зазначала, що звернулася до державного виконавця Кондрука Г. М. Городенківського ВДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про видачу довідки щодо здійснення щомісячної індексації аліментів, у зверненні посилалася на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19 травня 2021 року у справі № 2-2395/10, а у червні 2023 року подала скаргу до суду.

Ухвалою суду від 22 червня 2023 року її скаргу задоволено частково та визнано бездіяльність державного виконавця Городенківського районного відділу ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо непроведення до моменту звернення із скаргою у даній справі ОСОБА_4 індексації заборгованості зі сплати аліментів у ВП № 62110816 неправомірною. Зобов`язано Городенківський районний відділ ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видати стягувачу письмову довідку про дійсну заборгованість із аліментів у ВП № 62110816 з урахуванням їх індексації.

На виконання вказаного судового рішення вона отримала розрахунок зі сплати аліментів, виходячи з якого аліменти в розмірі 2 000,00 грн суд стягнув із 22 листопада 2019 року.

Посилаючись на неправомірність такого розрахунку, ОСОБА_1 просила суд визнати довідку державного виконавця, що видана на виконання судового рішення від 22 червня 2023 року, незаконною, зобов`язати Городенківський відділ ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видати їй довідку про стан заборгованості з аліментів, в якій зокрема, зазначити, що з грудня 2020 року до грудня 2021 року (з урахуванням індексації) розмір аліментів боржника ОСОБА_2 повинен становити по 2 220,11 грн на місяць, з грудня 2021 року до грудня 2022 року (з урахуванням подальшої індексації) - по 2 607,49 грн на місяць, з грудня 2022 року до дня видачі довідки (з урахуванням подальшої індексації, але не лише за грудень 2022 року) - по 2 827,60 грн на місяць, зобов`язати державного виконавця вказати щомісячний розмір заборгованості зі сплати аліментів із грудня 2020 року.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Городенківського районного суду від 11 вересня 2023 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо виконання судового рішення від 22 червня 2023 року при здійсненні розрахунку заборгованості з аліментів у виконавчому провадженні № 62110816 з урахуванням їх індексації у період із грудня 2020 року до грудня 2022 року.

Зобов`язано старшого державного виконавця Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції здійснити повторно розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 62110816 з урахуванням їх індексації у період із грудня 2020 року до грудня 2022 року, відповідно до законодавства, та, відповідно, видати ОСОБА_1 довідку про стан заборгованості з аліментів станом на 01 липня 2023 року.

Встановивши, що стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 на підставі рішення суду від 26 лютого 2020 року у справі № 342/1390/19 розпочато з 22 листопада 2019 року, а державний виконавець у розрахунку зі сплати аліментів указав індексацію розміру аліментів з січня 2021 року, замість грудня 2020 року, суд першої інстанції вважав такі дії державного виконавця неправомірними та зобов`язав його включити до розрахунку аліменти за грудень 2020 року.

В інший частині скарги суд відмовив, пославшись на те, що при проведенні помісячної індексації аліментів, визначених рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2020 року у справі № 342/1390/19, Городенківський відділ ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції керувався Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» зі змінами внесеними Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», що набув чинності 01 січня 2016 року, Правилами обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що визначені у Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078), а також враховував позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 686/5088/20 (провадження № 61-18580св21), в якій Верховний Суд роз`яснив, як правильно розрахувати суму індексації аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, та вказав алгоритм для розрахунку суми індексації аліментів відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку № 1078, який був використаний старшим державним виконавцем при здійсненні розрахунку індексації суми аліментів.

Короткий зміст постанови апеляційної інстанції

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 ухвалу Городенківського районного суду від 11 вересня 2023 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з судовим рішенням суду першої інстанції як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, вважав його законним і обґрунтованим та не вбачав підстав для скасування. При цьому суд зазначив, що, оскільки індексації підлягає грошовий дохід (аліменти), тому саме цей дохід, визначений рішенням суду, й підлягає індексації, а не проіндексований раніше.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

04 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення, ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги у повному обсязі.

Підставами касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні скарги.

Суди не врахували норми статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» та те, що індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться виконавцем, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, тобто індексація розміру аліментів виконавцем проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.

Інші доводи учасників справи

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано з Городенківського районного суду Івано-Франківської області справу № 342/1390/19 за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа - ОСОБА_2 .

Фактичні обставини справи

Суди встановили, що рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2020 року у справі № 342/1390/19 ухвалено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2 000,00 гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Стягнення аліментів розпочати з 22 листопада 2019 року і проводити до досягнення дитиною повноліття. Рішення набуло чинності 30 березня 2020 року.

На підставі вказаного рішення суду Городенківський районний суд видав виконавчий лист № 342/1390/19, на підставі якого Городенківський відділ ДВС відкрив виконавче провадження № 62110816 щодо примусового виконання рішення суду.

Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 22 червня 2023 року у справі № 342/1390/19 (провадження № 4-с/342/1/2023) частково задоволено скаргу ОСОБА_6 , на бездіяльність Городенківського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального правління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та визнано бездіяльність державного виконавця Городенківського районного відділу ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо непроведення, до моменту звернення зі скаргою у цій справі ОСОБА_5 , індексації заборгованості зі сплати аліментів у ВП № 62110816 неправомірною. Зобов`язано Городенківський районний відділ ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видати ОСОБА_5 письмову довідку про дійсну заборгованість з аліментів у ВП № 62110816 з урахуванням їх індексації.

На виконання вказаної ухвали суду від 22 червня 2023 року у справі № 342/1390/19 Городенківський відділ ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видав стягувачу ОСОБА_1 розрахунок зі сплати аліментів, згідно з яким період розрахунку обчислення заборгованості з аліментів та проведення розрахунку індексації аліментів вказаний виконавцем із січня 2021 року.

Також суди встановили, що стягнення аліментів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 на підставі рішення суду від 26 лютого 2020 року у справі №342/1390/19 розпочато з 22 листопада 2019 року.

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Підставою касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій є посилання заявника на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції діє в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) вказано, що право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Обґрунтовуючи вимоги скарги , ОСОБА_1 посилалась на неправомірні дії державного виконавця Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиціїпри здійсненні розрахунку заборгованості з аліментів у виконавчому провадженні № 62110816, який, зокрема, не врахував щомісячну індексацію аліментів.

У постанові від 06 листопада 2013 року, прийнятій у справі № 6-113цс13, Верховний Суд України висловив позицію про те, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі частини другої статті 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно з пунктом 8 статті 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Частиною першою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені у Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Відповідно до положень частин першої-четвертої статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (у редакції, чинній до 24 грудня 2015 року) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсоток. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (який набув чинності 01 січня 2016 року) у частині першій статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» величину «101» замінено величиною «103».

Отже, з правового аналізу статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» можна зробити висновок, що індексація аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, проводиться лише у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлено в розмірі 101 відсотки до 01 січня 2016 року, з 01 січня 2016 року така індексація проводиться у разі перевищення 103 відсотки.

При цьому, з огляду на Порядок № 1078, зокрема Додаток 1 «Приклад обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації» до Порядку, індексація проводиться щомісячно (колонка «Величина приросту індексу споживчих цін для проведення індексації» у таблиці Додатку 1), починаючи з місяця, у якому величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації і подальша зміна розміру індексації відбувається у разі, коли індекс споживчих цін наростаючим підсумком знову перевищить поріг індексації.

Відповідно до абзаців один, два пункту 104 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти.

Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 686/5088/20 (провадження № 61-18580св21).

Встановивши, що розрахунок зі сплати аліментів з урахуванням індексації повинен був здійснюватися державним виконавцем, починаючи з грудня 2020 року, а не, як зазначено у наданому стягувачу розрахунку, з січня 2021 року, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, зобов`язав державного виконавця Городенківського відділу ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повторно здійснити розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 62110816 з урахуванням їх індексації, у період з грудня 2020 року до грудня 2022 року, відповідно до законодавства, та видати ОСОБА_1 довідку про стан заборгованості з аліментів.

Виходячи з того, що при проведенні щомісячної індексації аліментів, визначених рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2020 року у справі № 342/1390/19, Городенківський відділ ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції керувався Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» зі змінами внесеними Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», що набув чинності 01 січня 2016 року, Правилами обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що визначені у Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, та врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 686/5088/20, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні решти вимог скарги через їх безпідставність.

Із такими висновками судів Верховний Суд погоджується та вважає, що доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Аргументи касаційної скарги є ідентичними доводам заявника, яким судом апеляційної інстанції надана належна оцінка, тому Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі доводи, які не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не дають підстав вважати, що суди порушили норми процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник, по своїй суті зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, які не були встановлені судом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції та постанова апеляційного суду - без змін.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цій справі оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2023 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун