ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 175/4104/22

провадження № 61-4417св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 березня

2024 року у складі колегії суддів: Макарова М. О., Барильської А. П.,

Демченко Е. Л.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), в якому просила визнати транзакції недійсними, скасувати заборгованість, зобов`язати вчинити певні дії та відшкодувати моральну шкоду.

В обґрунтування позову зазначала, що вона є клієнтом АТ КБ «Приватбанк» і користується послугами банку відповідно до умов і правил надання банківських послуг.

23 листопада 2021 року приблизно о 10 год 15 хв, у ковбасному кіоску на

вул. Яворницького, 117-а, невідомі особи викрали у позивача смартфон, вартістю 2 599 грн. Використавши фінансовий номер на смартфоні, невідомі особи змінили пін-код, встановили додаток Приват24 та збільшили кредитний ліміт до 33 000 грн. Після цього, встановивши безконтактний спосіб отримання готівки Googlе Pay за картками, невідомі особи викрали особисті кошти позивача, шляхом зняття у банкоматах кредитних коштів та розрахунком за покупки у продуктових кіосках. На вказані банківські операції позивач згоди не надавала та не доручала банку їх здійснювати.

24 листопада 2021 року позивач звернулася до відділення банку та написала заяву про крадіжку, вимагала проведення службового розслідування в

АТ КБ «ПриватБанк». Також за даним фактом відкрито кримінальне провадження. В обґрунтування стягнення моральної шкоди зазначено, що позивач людина похилого віку, отримує мінімальну пенсію та вимушена працювати у лікарні, щоб забезпечити своє життя.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

Рішенням Дніпровського районного суду Дніпровської області від 19 жовтня 2023 року частково задоволено позов ОСОБА_1 .

Визнано недійсними, такими що не є дозволеними користувачем, транзакції вчинені 23 листопада 2021 року з 10 год 30 хв. по банківським рахункам: IBAN: НОМЕР_1 , відкритих в АТ КБ «ПриватБанк» на

ім`я - ОСОБА_1 .

Скасовано заборгованість у розмірі 33 500 грн за угодою

№ SAMDN6275 від 06 квітня 2006 року, нараховані комісії, пеню, штрафні санкції, проценти за користування кредитом, які утворилися внаслідок транзакцій, проведених 23 листопада 2021 року по банківським рахункам: IBAN: НОМЕР_1 .

Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок коштів на банківському рахунку IBAN: НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» до стану, у якому він перебував перед виконанням несанкціонованих операцій станом на 23 листопада 2021 року на 10 год 00 хв.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 500, 00 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 березня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою

АТ КБ «Приватбанк» на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2023 року.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції зазначив про пропуск заявником строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд вважав причини пропуску строку, зазначені представником банку неповажними, з огляду на те, що доказів повернення апеляційної скарги, яка була подана 27 листопада 2023 року, саме, Дніпровським апеляційним судом, заявником надано не було.

Єдиний державний реєстр судових рішень, теж не містить таку інформацію, оскільки жодних ухвал відносно апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк»

від 27 листопада 2023 року, апеляційним судом не ухвалювалось.

Крім того, навіть якщо взяти до уваги той факт, що апеляційну скаргу

від 27 листопада 2023 року, заявник отримав 14 грудня 2023 року, однак повторно зі скаргою АТ КБ «Приватбанк» звернувся 19 січня 2024 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження рішення.

Наведене свідчить, що АТ КБ «Приватбанк» звертаючись з апеляційною скаргою на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2023 року порушив строки, визначені законом, а наведені ним підстави для поновлення строку не можна вважати поважними.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

22 березня 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» через підсистему «Електронний Суд» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 березня 2024 року.

У касаційні скарзі заявник, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 березня 2024 року та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виявив надмірний формалізм та дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження. Позбавлення особи права на апеляційне оскарження призведе до порушення законних прав на справедливий суд, що встановлені як національним законодавством, так і міжнародними актами, які визнані нашою державою.

Позиція інших учасників справи

25 травня 2024 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний Суд» подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просила суд касаційної інстанції касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення, ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 березня

2024 року залишити без змін.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 червня 2024 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 березня 2024 року, витребувано справу із суду першої інстанції.

21 травня 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Встановлені судом апеляційної інстанцій обставини справи

Рішенням Дніпровського районного суду Дніпровської області від 19 жовтня 2023 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів.

19 січня 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» вперше звернулося до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2023 року.

В апеляційній скарзі заявник просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, посилаючись на те, що представник

АТ КБ «Приватбанк» ознайомився з повним рішенням суду на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень 08 листопада 2023 року. Апеляційна скарга на рішення суду від 19 жовтня 2023 року була подана

АТ КБ «Приватбанк» 27 листопада 2023 року, але відповідно до інформації на сайті АТ «Укрпошти» за номером 023 з невідомих причин відправлення вручено відправнику АТ КБ «Приватбанк», тобто апеляційну скаргу було повернуто АТ КБ «Приватбанк».

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2024 року апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» на рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2023 року залишено без руху та надано строк для усунення вказаних недоліків у зазначені в ухвалі строки, а саме для надання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, для доплати судового.

09 лютого 2024 року АТ КБ «Приватбанк» подало до апеляційного суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2023 року та платіжне доручення від 05 лютого 2024 року.

У заяві про усунення недоліків апеляційної скарги заявник зазначив, що представник АТ КБ «Приватбанк» ознайомився з повним текстом рішення суду на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень 08 листопада

2023 року. АТ КБ «Приватбанк» вважає, що апеляційна скарга на рішення суду від 19 жовтня 2023 року була подана 27 листопада 2023 року, але відповідно до інформації на сайті АТ «Укрпошти» за номером 023 відправлення з невідомих причин вручено відправнику - АТ КБ «Приватбанк».

АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що апеляційну скаргу було повернуто судом. А тому з огляду на вказане, просить суд визнати причини пропуску подання апеляційної скарги поважними та поновити строк на апеляційне оскарження.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2023 року повернуто заявникові.

Апеляційний суд повертаючи першу апеляційну скаргу зазначив, що ухвала про повернення апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» у цій справі №175/4104/22 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2023 року апеляційним судом взагалі не ухвалювалась. Відповідно до інформації на сайті АТ «Укрпошти» за номером 023 відправлення вручено відправнику - АТ КБ «Приватбанк». Вказану апеляційну скаргу було повернуто 14 грудня 2023 року АТ «Укрпоштою» відправнику - АТ КБ «Приватбанк» з невідомих причин.

З апеляційною скаргою на рішення суду від 19 жовтня 2023 року

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до апеляційного суду 19 січня 2024 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження рішення суду. Отже, наведені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2023 року не є поважними.

Вдруге, 22 лютого 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося із апеляційною скаргою на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2023 року.

В апеляційній скарзі заявник просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, так як вперше звернувся зі скаргою 27 листопада 2023 року, тобто в строки, визначені законом.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху для надання заяви із зазначенням інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду.

07 березня 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» направив на адресу апеляційного суду заяву про усунення недоліків, де зазначив, що вперше апеляційна скарга Банком була подана 27 листопада 2023 року, яка в подальшому була повернута судом. При цьому, заявник вказує, що повернення апеляційної скарги відбулось не з вини банку.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 березня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою

АТ КБ «Приватбанк» на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2023 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення процесуального права.

У частинах першій та другій статті 400 ЦПК України визначено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається

ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

У статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Застосування передбачених цією нормою правил залежить від виду процесуального строку. У разі, коли процесуальна дія не вчинена у межах строку, встановленого законом, суд може поновити його, якщо строк пропущено з причин, визнаних судом поважними.

Статтею 354 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Європейський Суд з прав людини зауважив, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із цим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «DeGeouffre dela Pradellev. France» від 16 грудня 1992 року).

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини й у рішеннях у справах «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 8 листопада 2005 року.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 19 січня 2024 року

АТ КБ «ПриватБанк» вперше звернулося до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2023 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2024 року апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2023 року залишено без руху та надано строк для усунення вказаних недоліків у зазначені в ухвалі строки, а саме для надання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду із зазначення інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, для доплати судового збору.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2023 року повернуто.

22 лютого 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» вдруге звернулося до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2023 року.

В апеляційній скарзі заявник просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, так як вперше звернувся зі скаргою 27 листопада 2023 року, тобто в строки, визначені законом.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху для надання заяви із зазначенням інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду.

07 березня 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» направив на адресу апеляційного суду заяву про усунення недоліків, де зазначив, що вперше апеляційна скарга ним була подана 27 листопада 2023 року, яка в подальшому була повернута судом. При цьому, апелянт вказує, що повернення апеляційної скарги відбулося не з вини банку.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 березня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою

АТ КБ «Приватбанк» на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2023 року.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції зазначив про пропуск заявником строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд вважав причини пропуску строку, зазначені представником заявника неповажними, з огляду на те, що доказів повернення апеляційної скарги, яка була подана 27 листопада 2023 року, саме, Дніпровським апеляційним судом, АТ КБ «Приватбанк» надано не було.

Єдиний державний реєстр судових рішень, теж не містить таку інформацію, оскільки жодних ухвал щодо апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк»

від 27 листопада 2023 року, апеляційним судом не ухвалювалось.

Наведене свідчить, що АТ КБ «Приватбанк» звертаючись з апеляційною скаргою на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2023 року порушив строки, визначені законом, а наведені ним підстави для поновлення строку не можна вважати поважними.

Отже, встановивши, що доводи АТ КБ «Приватбанк», викладені в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд, застосував статтю 358 ЦПК України та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки заявник не навів поважних причин пропуску строку та не надав доказів про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі заявника, причин, які б зумовили поважність пропуску строку на апеляційне оскарження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, встановивши, що апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, обґрунтовано, відповідно до статті 357 ЦПК України, відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки підстави для поновлення строку на подачу апеляційної скарги були визнані неповажними, а у клопотанні не наведено інших поважних причин пропуску процесуального строку та не надано відповідних доказів.

Верховний Суд не приймає доводи касаційної скарги про те, що відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виявив надмірний формалізм, адже доступ до суду, як елемент права на справедливий судовий розгляд, не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо таке обтяження не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Процесуальний строк апеляційного оскарження, встановлений ЦПК України, забезпечує оперативність цивільного судочинства, є дисциплінуючим фактором регламентації процесуальних дій учасників справи, спрямований на не зловживання процесуальними правами.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Інші доводи касаційної скарги по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції щодо встановлення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. В силу статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції, оскільки суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно з частиною третьою

статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська