Провадження № 2/760/5477/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва

у складі головуючого - судді Аксьонової Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Тодосюк Г.В.,

представника позивача - адвоката Оскольського А.С.,

представника відповідача Національного антикорупційного бюро України - Івашко О.Л.,

представника відповідача Спеціалізованої антикорупційної прокуратури - Васьківнюка С.М.,

представника відповідача Офісу Генерального прокурора - Декалюка Д.Е.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора, Національного антикорупційного бюро України, Державної казначейської служби України, Спеціалізованої антикорупційної прокуратури про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Лошаков Д.С. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора, Національного антикорупційного бюро України, Державної казначейської служби України, в якому просить суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 6 344 325 грн в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органу досудового розслідування та прокуратури та стягнути з відповідачі судові витрати.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 січня 2024 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М.

Ухвалою суду від 10 січня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 18 липня 2024 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора, Національного антикорупційного бюро України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, співвідповідачем Спеціалізовану антикорупційну прокуратуру.

У судовому засіданні представник позивач - адвокат Оскольський А.С. заперечував проти закриття провадження в частині позовних вимог до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора.

Представник відповідача Національного антикорупційного бюро України - Івашко О.Л. заперечував проти закриття провадження в частині позовних вимог до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора.

Представника відповідача Спеціалізованої антикорупційної прокуратури - Васьківнюк С.М. щодо закриття провадження в частині позовних вимог до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора покладався на розсуд суду.

Представник відповідача Офісу Генерального прокурора - Декалюк Д.Е. в судовому засіданні просив закрити провадження у справі в частині позовних вимог до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до таких висновків.

Як установлено судом, позивач зазначив одним із відповідачів Спеціалізовану антикорупційну прокуратуру Офісу Генерального прокурора.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи (ст.46 ЦПК України).

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (ст.47 ЦПК України).

Відповідно до ст.80 ЦК України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Згідно ч.1 ст.89 ЦК України, юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до Єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення.

Юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями (частина 1 статті 96 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.3 ст.95 ЦК України, філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Згідно з ч.4 ст.64 ГК України, підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.

Тобто, філії, представництва, інші відокремлені підрозділи наділяються певною господарською компетенцією. Втім, не маючи статусу юридичної особи, такі підрозділи не наділяються самостійною процесуальною правоздатністю та дієздатністю.

Коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відособлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу.

Згідно наказу Офісу Генерального прокурора від 08 травня 2024 року №24 Спеціалізовану антикорупційну прокуратуру як самостійний структурний підрозділ (на правах Департаменту) ліквідовано в структурі та штатній чисельності Офісу Генерального прокурора.

Таким чином, станом на дату звернення до суду з даним позовом, Спеціалізована антикорупційна прокуратура Офісу Генерального прокурора була структурним підрозділом Офісу Генерального прокурора (на правах Департаменту) та не мала статусу юридичної особи та відповідно не могла бути відповідачем у розумінні ст.48 ЦПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначила Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14.06.2021 у справі № 760/32455/19 положення "заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства" (пункт 1 частини першої статті 186, пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц). Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже неможливістю вирішення цивільного спору. Від імені юридичних осіб має право виступати тільки керівник відокремленого підрозділу, а не сам підрозділ, адже поміж керівником і юридичною особою існують відносини представництва і його повноваження підтверджуються довіреністю юридичної особи. З урахуванням цивільно-правового статусу філій та представництв недопустимою є участь відокремлених підрозділів у певних процесуальних відносинах, оскільки це суперечить цивільно-правовій природі відокремленого підрозділу, як складової частини юридичної особи, що його створила. Справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже неможливістю вирішення цивільного спору.

Згідно п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, провадження у даній справі в частині вимог до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 2, 19, 255, 256, 258-260, 353-355 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в частині вимог до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора про відшкодування моральної шкоди - закрити.

В подальшому розглядати цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Національного антикорупційного бюро України, Державної казначейської служби України, Спеціалізованої антикорупційної прокуратури про відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Суддя Солом`янського районного

суду міста Києва Н.М. Аксьонова