Провадження № 2/161/5528/24
У Х В А Л А

23 грудня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Вольської А.А.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Мельник В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач подала до суду заяву про забезпечення позову.

Заяву обґрунтовує тим, що предметом спору є зобов`язання АТ КБ «Приватбанк» повернути за рахунок власних коштів суму неакцептованих платіжних операцій та сплатити пеню за здійснення неакцептованих платіжних операцій, відшкодувати отримані відсотки за користування кредитом. Підставою для звернення суду стало здійснення відповідачем неакцептованих платіжних операцій з її кредитної картки. Зняття коштів відбулося внаслідок шахрайських дій, оскільки списання було поза її волею, не з її вини та за відсутності поінформованості про проведення банком операцій за її банківським рахунком. Відразу після здійснення неакцептованих операцій, вона повідомила банк про вчинення шахрайства та незаконне списання коштів, проте відповідач щомісяця першого числа здійснює списання відсотків за користування кредитними коштами з кредитної картки. При телефонній розмові з оператором банку про необхідність сплатити відсотки за користування кредитом, вона повідомила банк, про розгляд звернення нею до суду щодо дій банку та про те, що здійснювати платежі вона буде лише по завершенню розгляду справи. 01.12.2024 відповідачем було здійснено неакцептоване з її картки грошових коштів в сумі 812,95 грн., які надійшли як сплата аліментів у виконавчому провадженні № 69090868. Через невжиття відповідачем заходів безпеки, вона змушена постійно змінювати картки та відкривати рахунки в інших банка. В оформленні послуги, яка дозволить їй захиститися від пізнього виду шахрайства, банком їй відмовлено у зв`язку з тим, що за нею наявна кредитна заборгованість.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони АТ КБ «Приватбанк» вчиняти дії, а саме нараховувати відсотки, списувати грошові кошти з будь-яких розрахункових рахунків у тому числі карткових, зарплатних карткових рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 у рахунок погашення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, починаючи з 25.07.2024 і до завершення розгляду цієї справи та набрання у ній рішенням законної сили.

В судовому засіданні позивач подану заяву про забезпечення позову підтримала та просила задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник відповідача заперечила щодо задоволення заяви про забезпечення позову про що подала письмові заперечення.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та додані до неї докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Аналізуючи зміст поданої заяви про забезпечення позову суд дійшов висновку, що у ній наведено обґрунтування необхідності застосування обраного заявником заходу забезпечення позову, а також додані докази, що підтверджують ці обставини.

Відповідно до частин 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.152 ЦПК України, позов може забезпечуватися забороною вчиняти певні дії.

За змістом вищенаведених норм закону, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов може бути забезпечено шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Оскільки, предметом спору є спивання банком грошових коштів з рахунку позивача без її відмова та нарахування відсотків за користування кредитними коштами існує обґрунтоване припущення, що у випадку задоволення позову, для позивача буде утрудненим повернення до попереднього майнового стану. Це означає, що позивач не зможе захистити свої права в межах одного судового провадження, без нових звернень до суду.

Таким чином, між сторонами наявний реальний спір, а між заходом забезпечення позову і предметом позову існує безпосередній зв`язок, невжиття таких заходів може призвести до утруднення повернення сторін спору у попередній стан.

Проте, суд наголошує на тому, що вжиття заходів забезпечення позову настає з часу постановлення ухвали, а її оскарження не зупиняє виконання, тому вимога позивача про забезпечення позову починаючи з 25.07.2024, з урахуванням того, що до суду з позовом вона звернулася 21.11.2024 є необґрунтованою.

Крім цього, вжиті ухвалою суду заходи забезпечення позову у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішення законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Таким чином, законом чітко передбачено період дії заходів забезпечення позову, а тому зазначати про це в ухвалі, як того просить позивач немає необхідності.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти пені дії.

Керуючись ст. 149, п.2 ч. 1 ст.150, ст.ст. 153, 352-354 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», про захист прав споживачів задовольнити частково.

Заборонити Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» нараховувати відсотки, списувати грошові кошти з будь-яких розрахункових рахунків у тому числі карткових, зарплатних карткових рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) у рахунок погашення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом.

Ухвалу до негайного виконання надіслати Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк».

Про результати виконання ухвали Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» повідомити суд.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта