Провадження № 6/750/243/24
У Х В А Л А

20 грудня 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

суддіСупруна О.П.,
секретарМишаста К.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника боржника адвоката Комаси Олександра Володимировича про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у справі № 750/11584/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

05.12.2024 ОСОБА_1 через адвоката Комасу О.В. звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова із заявою про визнання виконавчого листа, виданого 22.07.2024 Деснянським районним судом м. Чернігова, у справі

№ 750/11584/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за договором про надання кредиту № 438922-КС-001 від 06.12.2021 у сумі 40 763,54 грн, таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовує свою заяву тим, що при оформленні вищевказаного виконавчого листа допущено помилку, оскільки не зазначено про розстрочення виконання даного рішення в частині стягнення заборгованості строком на 12 місяців. У зв`язку з чим, наявні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи оповіщалися у встановленому законом порядку. Представники сторін у письмових заявах просили проводити розгляд справи за їхньої відсутності, представник стягувача заперечував проти задоволення заяви; представник боржника просив заяву задовольнити.

За приписами частини третьої статті 432 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви, тому суд вважає за можливе розглянути дану заяву за відсутності учасників справи.

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.06.2024 задоволено позов ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; стягнуто з ОСОБА_1 на користь

ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором про надання кредиту № 438922-КС-001 від 06.12.2021 у сумі 40 763,54 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» 2 147,20 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору; надано ОСОБА_1 розстрочення виконання даного рішення в частині стягнення заборгованості строком на 12 місяців (а.с. 215-218).

Вищевказане рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.06.2024 набрало законної сили 16.07.2024 і на його виконання стягувачу 22.07.2024 було видано виконавчий лист № 750/11584/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за договором про надання кредиту № 438922-КС-001 від 06.12.2021 у сумі 40 763,54 грн (а.с. 227, 240, 242).

27.11.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. розглянуто заяву стягувача про примусове виконання, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 76659971 з виконання вищевказаного виконавчого листа та винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с. 240а, 243, 244).

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За приписами частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини першої, другої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково, або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 2-4671/11 зроблено правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Ураховуючи імперативні приписи статті 129-1 Конституції України, статті 18 ЦПК України щодо обов`язковості виконання судового рішення, що набрало законної сили, положення статті 432 ЦПК України визначає можливість визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, лише за наявності для цього безумовних і безспірних підстав, тобто є процедурною нормою, що врегульовує правовідносини між боржником і стягувачем на стадії виконання рішення.

Обґрунтовуючи свої вимоги представник боржника вказує, що після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 76659971 та документами, які подавалися для примусового виконання, встановлено, що при оформленні виконавчого листа № 750/11584/23 про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості за кредитним договором допущено помилку, оскільки не зазначено про розстрочення виконання даного рішення в частині стягнення заборгованості строком на 12 місяців.

Із матеріалів справи убачається, що на виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.06.2024, яке набрало законної сили 16.07.2024, стягувачу видано виконавчий лист, в якому не зазначено про розстрочення виконання даного рішення в частині стягнення заборгованості строком на 12 місяців.

За змістом статті 432 ЦПК України суд постановляє ухвалу про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково або; 2) якщо у боржника повністю або частково відсутній обов`язок у зв`язку з його припиненням.

Обставини, з якими представник боржника пов`язує наявність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не є підставою у розумінні вказаної статті ЦПК України для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Так, встановлено, що рішення суду набрало законної сили та є чинним на даний час, а відтак підлягає виконанню у добровільному або примусовому порядку із розстроченням на 12 місяців. Ухвалення судом рішення про розстрочення стягнутої заборгованості не є підставою для ухилення від її сплати.

При цьому законом передбачено можливість виправлення допущених помилок у виконавчому листі.

Окрім того, матеріали справи не містять та сторонами не надано даних про добровільне і повне виконання боржником судового рішення, що могло бути окремою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ураховуючи викладене, відсутні підстави для визнання вказаного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись статтями 258-261, 352, 354, 432 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви представника боржника адвоката Комаси Олександра Володимировича про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у справі № 750/11584/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Суддя