Провадження № 2/686/1347/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді Продана Б.Г., при секретарі Боднар А.П., за участю: представника відповідача-позивача ОСОБА_1 , позивача-відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за первинною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом зняття з реєстрації та виселення та зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину квартири,

ВСТАНОВИВ:

06 жовтня 2023 року до суду звернувся ОСОБА_2 із позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом зняття з реєстрації та виселення. Позов мотивує тим, що перебував з відповідачем у шлюбі, за час якого ним була придбана квартира. Після розлучення в квартирі залишилась проживати колишня дружина, яка перешкоджає йому користуватись даною квартирою та відмовляє позивачу у спільному користуванні зазначеним майном.

07 листопада 2023 року ОСОБА_3 звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на частину квартири АДРЕСА_1 . Зустрічний позов обґрунтовує тим, що спірна квартира придбана сторонами за час шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя, а не особистою власністю ОСОБА_2

16.10.2023 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання.

07.11.2023 року відповідач ОСОБА_3 надала відзив на позов, проти заявлених вимог заперечує, вказує що не чинить перешкод ОСОБА_2 в користуванні спірною квартирою, до того ж дане майно є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбане ними за час перебування у шлюбі.

07.11.2023 року ОСОБА_3 подала зустрічний позов.

14.12.2023 року ОСОБА_3 подала відповідь на заперечення на зустрічну позовну заяву, які долучені до матеріалів справи.

26.02.2024 року справу призначено до слухання по суті.

В судовому засіданні позивач-відповідач позовну заяву підтримав, зустрічну позовну заяву визнав.

В судовому засіданні представник відповідача-позивача проти первинного позову заперечила, зустрічний підтримує та просить задоволити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступні обставини та правовідносини.

Судом встановлено, що з 23.08.2000 року по 18.03.2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду.

16.04.2015 року за час перебування у шлюбі сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_1 . Право власності на квартиру зареєстровано на ОСОБА_2 . ОСОБА_3 з 01.11.2026 року зареєстрована у квартирі.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи та визнаються сторонами.

Позивач-відповідач, звертаючись із позовом про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом зняття з реєстрації та виселення ОСОБА_3 із спірної квартири, мотивував позов тим, що квартира придбана ним та є його власністю, а колишня дружина продовжує в ній проживати та чинить йому перешкоди в користуванні його майном.

Відповідач-позивач у зустрічному позові вказує на те, що квартира придбана за час шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя, у зв`язку із чим просить визнати за нею право власності на частину спірної квартири.

Вивчивши позицію сторін, суд приходить до висновку, що вимоги відповідача за зустрічним позовом є обґрунтованими.

Так, відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно ч. 2 ,3 ст. 355 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Так, відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з приписами ст. 70 Сімейного кодексу України та ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, частки майна є рівними.

Згідно ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

У пункті 23-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації.

Оскільки коштів у ОСОБА_3 для компенсації вартості частки позивача-відповідача немає, тому вона просить визнати за нею право власності на вказаної квартири, вартість якої 746 535 грн. Так як відповідно до звіту про незалежну оцінку майна, ринкова вартість квартири становить 1 493 070 грн.

За таких обставин, на підставі викладеного, суд вважає, що зустрічну позовну заяву слід задоволити в повному обсязі, оскільки вона є підставною та обґрунтованою.

Тоді як первинний позов підлягає частковому задоволенню в частині зобов`язання ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні квартирою, в решті слід відмовити. Так, зазначені позивачем-відповідачем обставини, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог, не знайшли підтвердження під час слухання справи, а відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 78, 81, 137, 141, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 60, 70,71 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд

ВИРІШИВ:

Первинну позовну заяву задоволити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 . Решту первинного позову залишити без задоволення.

Зустрічну позовну заяву задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину з-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 91.4 кв.м, житловою площею 42.8 кв.м.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 10.04.2024 року.

Позивач-відповідач: ОСОБА_2 .

АДРЕСА_2 .

Вдповідач-позивач: ОСОБА_3 .

АДРЕСА_3 .

Суддя: