Справа № 203/7161/24
Провадження № 2/201/5373/2024
У Х В А Л А

23 грудня 2024 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Батманова В.В. розглянувши матеріали заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 20.12.2024 за підсудністю з Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою судді Батманової В.В. від 23 грудня 2024 року було відкрито провадження у вищевказаній справі.

Разом із позовною заявою до суду надійшла заява представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову, в обґрунтування якої посилався на те, що позивач звернувся із позовом про стягнення заборгованості, яка є значною та у власності перебувають автомобілі, вказане майно перебуває в розпорядженні відповідача та останній може безперешкодно розпорядиться вказаним майном, зокрема відчужити його на користь третіх осіб, що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову. Тому просив накласти арешт на автомобіль марки Ford, модель Transit, 2008 року випуску, об`єм двигуна 2198 куб. см. та автомобіль марки Volkswagen, модель Jetta, 2008 року випуску, об`єм двигуна 2480 куб. см., що на праві власності належить ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, 23.12.2024 до суду надійшли заперечення відповідача щодо вказаної заяви, де, зокрема, він зазначив, що автомобіль марки Ford, модель Transit, 2008 року випуску не належить йому на праві власності, крім того, наголосив, що автомобіль марки Volkswagen, модель Jetta, 2008 року випуску використовується ним в службових цілях, враховуючи той факт, що відповідач є працівником Державної служби України з надзвичайних ситуацій, отже накладання арешту суттєво обмежить його можливість виконувати службові обов`язки, що може поставити під загрозу життя та здоров`я громадян.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову, розглянувши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Також відповідно до пункту 20 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Арешт є крайнім заходом забезпечення позову, який полягає у проведенні опису майна, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні у власника.

Оскільки предметом спору є стягнення заборгованості, вважаю за можливе задовольнити заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову в частині заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо автомобілю марки Volkswagen, модель Jetta, 2008 року випуску.

Разом з тим, враховуючи предмет спору та співмірність заявленого виду забезпечення позову з позовними вимогами, а також те що автомобіль марки Ford, модель Transit, 2008 року випуску належить на праві власності іншій особі, про що надано відповідне підтвердження, вважаю вимоги заяви про вжиття заходів забезпечення позову в цій частині не є співмірними із заявленими позовними вимогами, направлені на суттєве обмеження прав відповідача та інших осіб та в задоволені заяви в цій частині слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Арешт майна передбачає фактичну заборону власникові володіти, користуватися або розпоряджатися належним на праві власності майном, оскільки направлений на суттєве обмеження його прав, як власника майна.

Задовольняючи заяву в частині суд виходить з того, що заява подана з додержанням вимог статті 151 ЦПК України, а заходи забезпечення позову у вигляді накладення заборони на майно, що знаходяться у відповідача чи в інших осіб є видом забезпечення позову, передбаченими ст. 150 ЦПК України і відповідає предмету позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

Спір між сторонами в досудовому порядку не вирішено, крім того є вірогідність того, що майно може бути відчужено на користь третіх осіб, також слід зазначити, що заборона вчинення дій з майном, що належить сторонам і знаходяться у них чи в інших осіб є видом забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, метою якого є запобігання можливості уникнення стороною виконання покладеного на неї зобов`язання, а тому дійсно є всі підстави вважати, що під час розгляду справи судом майно може бути відчужено на користь третіх осіб чи вчинені будь-які інші дії, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по зазначеному спору, тому дійсно існує реальна загроза утруднення або неможливість виконання рішення суду, в зв`язку з чим невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, крім того слід зазначити, що вказаним не порушуються інтереси інших осіб, а тому не можуть бути взяті до уваги можливі їх заперечення щодо зазначеного, оскільки заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, однак справа ще не розглянута, по справі проводяться процесуальні дії з метою повного і всебічного її розгляду і з`ясування обставин та ін., всі ці обставини є предметом спору по справі між сторонами, по суті позовних вимог своїх пояснень сторони ще не давали, матеріали справи ще не досліджувалися. Таким чином на даний час, єдиним способом захисту законних прав та інтересів позивача є вжиття заходів забезпечення даного позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», п.20 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст.ст.149, 150, 260, 353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо автомобіля марки Volkswagen, модель Jetta, 2008 року випуску, об`єм двигуна 2480 куб. см., що на праві власності належить ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Адреси сторін:

Позивач: ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (ЄДРПОУ № 38004195, адреса м. Київ, пр. С. Бандери, 28-А).

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП № НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 )

Суддя: В.В. Батманова