ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 грудня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/8245/23

Головуючий у першій інстанції Карпусь І. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1352/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Мамонової О.Є.

сторони:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова

компанія Європейська агенція з повернення боргів

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Карпуся І.М. від 23 липня 2024 року, місце ухвалення рішення м. Ніжин, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами. В обґрунтування вимог заявленого позову Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів вказувало, що 04.04.2021 між ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та ОСОБА_1 було укладено електронний кредитний договір №682502390 за допомогою електронного підпису позичальника. За умовами кредитного даного договору, відповідачу було надано кредитні кошти. Позивач зазначав, що 28.11.2018 року між ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та ТОВ Таліон плюс, а 20.10.2022 року між ТОВ Таліон плюс та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів було укладено договори факторингу, та відповідно до реєстрів боржників до договорів факторингу, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №682502390 в розмірі 21 124 грн. 34 коп., з яких: 5 943 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 181 грн. 34 коп. - сума заборгованості за відсотками. Позивач вказував, що 11.04.2021 року між ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів та ОСОБА_1 було укладено договір позики №1937226, підписаний електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписанням такого договору позичальник підтвердив, що він ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, а також погодився, що до моменту підписання договору позики, вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику. 14.06.2021 року між ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів та позивачем було укладено договір факторингу, згідно якого до позивача перейшло право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі, серед яких зазначено ОСОБА_1 , із непогашеною заборгованістю за договором позики №1937226 в розмірі 8 266 грн. 72 коп., з яких: 2 440 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 826 грн. 72 коп. - сума заборгованості за відсотками. За доводами позивача, термін повернення грошових коштів за вищевказаними договорами настав, але відповідач ОСОБА_1 не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повернув, проценти за користування кредитами не сплачує, при цьому, з моменту отримання права вимог до відповідача за кредитними договорами, позивачем не здійснювалось нарахування штрафних санкцій. За даних обставин, позивач просив стягнути на свою користь із ОСОБА_1 суму заборгованості, а саме, за кредитним договором № 682502390 - в розмірі 21 124 грн. 34 коп., з яких: 5 943 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 181 грн. 34 коп. - сума заборгованості за відсотками; за договором позики № 1937226 - в розмірі 8 266 грн. 72 коп., з яких: 2 440 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 826 грн.72 коп. - сума заборгованості за відсотками. Також позивач ставив питання про стягнення з відповідача на свою користь понесених судових витрат.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.07.2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів заборгованість за кредитним договором №682502390 від 04.04.2021 року в розмірі 21 124 грн. 34 коп., та за договором позики №1937226 від 11.04.2021 року в розмірі 2 447 грн. 32 коп., і судовий збір в розмірі 2 152 грн. 57 коп., а всього стягнуто - 25 724 грн. 23 коп. В задоволенні решти позовних вимог, судом відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції від 23.07.2024 року, в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити повністю ТОВ ФК ЄАПБ у задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 23.07.2024 року ухвалено при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, судом порушено норми матеріального права. В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження дотримання сторонами вимог статті 11 Закону України Про електронну комерцію під час укладання договорів №682502390 та №1937226. За доводами апелянта, позивачем не надано доказів ознайомлення відповідача із текстом наданих позивачем договорів та згоди відповідача із викладеними в них умовами, при цьому, інформація про підписання відповідачем договорів за допомогою одноразового ідентифікатора створена заінтересованими особами. Доводи апеляційної скарги стверджують, що позивачем не надано доказів, що договори були підписані первісними кредиторами, не доведено надання кредитних коштів відповідачу. Платіжне доручення ТОВ Манівео швидка фінансова допомога від 04.04.2021 року про переказ коштів згідно договору №682502390 на картку № НОМЕР_1 у розмірі 6 000 грн., яке створене ТОВ Манівео швидка фінансова допомога, не містить доказів того, що подавалось до установи банку, а отже, не є належним доказом переказу таких коштів. Жодних документів переказу відповідачу коштів у сумі 2 440 грн. ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів у матеріалах справи немає. Апелянт не заперечує належність йому банківської картки № НОМЕР_2 . Проте, згідно наданої банком виписки по рахунку, на рахунок відповідача 04.04.2021 року надійшли кошти в сумі 5 970 грн. та 12.04.2021 року - 2 388 грн., а тому твердження позивача про переказ коштів на належний відповідачу рахунок ТОВ Манівео швидка фінансова допомога, згідно кредитного договору №682502390 від 04.04.2021 року в сумі 6 000 грн., та ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів, згідно договору позики №1937226 від 11.04.2021 року в сумі 2 440 грн., спростовуються наданою банком випискою про рух коштів на рахунку відповідача. За доводами апелянта, суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив клопотання про витребування доказів, а також прийняв до розгляду докази, які були подані позивачем із порушенням процедури подання доказів. Апелянт стверджує, що при умові доведеності укладення електронного договору та надання кредитних коштів, позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 року, первісний кредитор не мав права вимоги за кредитним договором, оскільки за твердженням позивача, кредитний договір №682502390 був укладений між ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та ОСОБА_1 04.04.2021 року, у зв`язку з чим виникають правові наслідки передання недійсної вимоги між новим кредитором та боржником. Апелянт вказує, що позивач, за умови доведення укладення договорів і надання кредиту, має право на стягнення з відповідача процентів у межах погодженого строку кредитування - 30 календарних днів, що становить 18 грн. за договором №682502390. У даному договорі нарахування процентів за межами строку кредитування визначено у розділі про відповідальність сторін, тобто, як санкція за неналежне виконання зобов`язань. Апелянт стверджує, що процентна ставка у договорі визначена фіксованою, тоді як проценти за користування кредитом починають нараховуватися за підвищеною процентною ставкою, якщо позичальник не погасить заборгованість протягом 30-денного строку кредитування. Дані обставини свідчать, що підвищення процентної ставки фактично є мірою відповідальності позичальника за несвоєчасне погашення кредиту, що заборонено пунктом 6 Розділу ІV Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про споживче кредитування. Встановлення сторонами договорів розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, що в результаті становить 15 181 грн. 34 коп., є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України Про захист прав споживачів, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції), у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, оскільки тіло кредиту становить лише 6 000 грн. За сукупності всіх вищенаведених обставин, апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно частково задовольнив вимоги заявленого позову, за наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В частині відмови у задоволенні вимог заявленого позову рішення суду першої інстанції від 23.07.2024 року апелянтом не оскаржується.

Відповідно до приписів ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За даних обставин, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції від 23.07.2024 року у оскаржуваній ОСОБА_1 частині, тобто, в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №682502390 від 04.04.2021 року в розмірі 21 124 грн. 34 коп., та за договором позики №1937226 від 11.04.2021 року в розмірі 2 447 грн. 32 коп.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 23.07.2024 року, у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 23.07.2024 року.

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.07.2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами, за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони даного спору обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 04.04.2021 року між ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №682502390, підписаний позичальником електронним підписом відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (а.с.8-10).

Відповідно до умов укладеного договору, ТОВ Манівео швидка фінансова допомога зобов`язується надати відповідачу кредит в сумі 6 000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів, зі сплатою відсотків. Згідно пунктів 1.2, 1.3 сторони погодили, що кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі - Дисконтний період).

Відповідно до п.1.4.1. укладеного договору, виключно на період строку, визначеного в п.1.2. договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою у розмірі 3,65 % процентів річних, що становить 0,01% від суми кредиту за кожен день користування ним. Пунктом 1.7. укладеного договору передбачено, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні статті 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах: - зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на 1 календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; - з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 % річних, що становить 2,3% в день від суми кредиту за кожен день користування ним. Відповідно до п.4.1. договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, позичальник підтвердив, що ознайомився та повністю розуміє Правила, текст яких розміщено на сайті товариства:www.moneyveo.com.ua. Згідно з п. 4.4. договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником і кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором, що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис. Для підписання кредитного договору ОСОБА_1 використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором MNV97W5N.

ТОВ Манівео швидка фінансова допомога свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 6 000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на банківський рахунок ОСОБА_1 , до якого випущено картку № НОМЕР_2 , що підтверджується платіжним дорученням від 04.04.2021 року (а.с.11) та випискою про рух коштів по рахунку відповідача, наданою АТ КБ ПриватБанк (а.с.171).

Як вбачається із розрахунку заборгованості, проведеного первісним кредитором ТОВ Манівео швидка фінансова допомога, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо оплати нарахованих відсотків за користування кредитом і повернення тіла кредиту не виконав, у зв`язку з чим первісним кредитором йому нараховано проценти за дисконтною процентною ставкою 0,01 % в день, відповідно до п.1.4.1. кредитного договору за 30 днів строку кредитування, вказаного в п.1.2, п.1.3 договору, та керуючись п.1.7. кредитного договору, надалі здійснено в межах 90-денного строку нарахування процентів за ставкою 2,3% в день по 08.06.2021 року, в сумі 13 743 грн. 08 коп., з яких: 5 943 грн. - тіло кредиту; 7 800 грн. 08 коп. - сума заборгованості за відсотками (а.с.92-93).

28.11.2018 року між ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВ Манівео швидка фінансова допомога було укладено договір факторингу №28/1118-01, у відповідності до умов якого ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС набуло права вимоги за кредитними договорами, укладеними між фізичним особами та ТОВ Манівео швидка фінансова допомога (а.с.99-104).

31.12.2020 року додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції (а.с.12-14).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 137 від 08.06.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13 743 грн. 08 коп., з яких: 5 943 грн. - тіло кредиту; 7 800 грн. 08 коп. - сума заборгованості за відсотками (а.с.105).

Згідно розрахунку заборгованості, проведеного ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС, внаслідок невиконання зобов`язань за кредитним договором, відповідачу продовжено нарахування процентів в межах 90-денного строку за ставкою 2,3% в день по 01.08.2021 року, в сумі 21 124 грн. 34 коп., з яких: 5 943 грн. - тіло кредиту; 15 181 грн. 34 коп. - сума заборгованості за відсотками (а.с.94-95).

20.10.2022 року між ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВ ФК ЄАПБ було укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС передає (відступає) ТОВ ФК ЄАПБ за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК ЄАПБ приймає належні ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги (а.с.15-16).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, ТОВ ФК ЄАПБ набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21 124 грн. 34 коп. (а.с.17).

11.04.2021 року між ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів та ОСОБА_1 було укладено договір позики №1937226. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) (а.с.23). Згідно з п.2 укладеного договору, сторони узгодили суму позики - 2 440 грн., строк - 30 днів, дату надання позики 11.04.2021 року, дату повернення - 11.05.2021 року, процентну ставку (базову)/день - 1,99% (фіксовану), знижену процентну ставку/день - 0,01%, процентну ставку за понадстрокове користування позикою за день - 2,70%, орієнтовну реальну річну процентну ставку - 3,65%, орієнтовну загальну вартість позики - 2 447 грн. 32 коп. Підписанням договору ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі на умовах фінансового кредиту, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, проведеного первісним кредитором ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо оплати нарахованих відсотків за користування кредитом і повернення тіла кредиту не виконав, у зв`язку з чим первісним кредитором йому нараховано проценти за зниженою процентною ставкою 0,01 % в день за 30 днів строку кредитування, та надалі здійснено в межах 90-денного строку нарахуванням процентів за базовою ставкою 1,99% в день по 09.08.2021 року, в сумі 8 266 грн. 72 коп., з яких: 2 440 грн. - тіло кредиту; 5 826 грн. 72 коп. - сума заборгованості за відсотками (а.с.96-98).

14.06.2021 року між ТОВ ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів та ТОВ ФК ЄАПБ укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів передає (відступає) ТОВ ФК ЄАПБ за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ ФК ЄАПБ приймає належні ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.24-27). Відповідно до витягу з реєстру боржників № 5 від 21.09.2021 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ ФК ЄАПБ набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 8 266 грн. 72 коп. (а.с.29).

Як вбачається із рішення суду першої інстанції від 23.07.2024 року, частково задовольняючи вимоги заявленого ТОВ ФК ЄАПБ до ОСОБА_1 позову, суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 23.07.2024 року зазначив, що кредитний договір від 04.04.2021 року № 682502390 між ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та ОСОБА_1 , та договір позики від 11.04.2021 року №1937226 між ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів та ОСОБА_1 були укладені в електронній формі. При цьому, відомостей про визнання їх недійсними чи неукладеними матеріали справи не містять, у зв`язку з чим, судом першої інстанції було відхилено доводи сторони відповідача про недотримання процедури укладення електронних договорів, у тому числі, щодо їх непідписання первісними кредиторами. Суд першої інстанції констатував, що в заявах по суті справи, стороною відповідача не ставилось під сумнів підписання договорів первісними кредиторами, клопотань про витребування електронних договорів не заявлялося. Судом першої інстанції було встановлено, що позивач на підставі договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року набув права грошової вимоги до відповідача за електронним кредитним договором, укладеним з ТОВ Манівео швидка фінансова допомога, яке виконало свої обов`язки за електронним кредитним договором та надало відповідачу кредит в сумі 6 000 грн., проте, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 21 124 грн. 34 коп., з яких: 5 943 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 181 грн. 34 коп. - сума заборгованості за відсотками. За даних обставин, враховуючи, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про стягнення боргу за кредитним договором № 682502390 від 04.04.2021 року, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи судом першої інстанції, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ТОВ ФК ЄАПБ до ОСОБА_1 в цій частині, в межах заявлених до стягнення сум заборгованості за кредитним договором №682502390. Суд першої інстанції звернув увагу на суперечливу позицію відповідача по справі, а саме, відповідач одночасно заперечував право позивача вимагати від нього повернення коштів через, за доводами відповідача, як недоведення укладення договорів і отримання кредитних коштів, так і недоведення набуття права вимоги за договорами позивачем. Суд першої інстанції вказав, що така позиція є суперечливою, оскільки особа може або заперечувати наявність кредитних зобов`язань, або ж заперечувати проти права нового кредитора вимагати їх виконання. Суд першої інстанції визнав необґрунтованими доводи відповідача відносно ненадання позивачем договору факторингу від 28.11.2018 року між ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та ТОВ Таліон плюс, реєстру боржників, розрахунків заборгованості первинних кредиторів, оскільки позивачем такі документи подані, і вони наявні у матеріалах справи. Необґрунтованими, на думку суду першої інстанції, є і доводи, що на час укладення договору факторингу № 28/1118-01 (28.11.2018 року), кредитного договору між ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та ОСОБА_1 (укладеного 04.04.2021 року) ще не існувало, а у ТОВ Таліон Плюс не виникло право вимоги до відповідача. Оскільки, як вказав суд першої інстанції, умовами додаткового договору №26 до договору факторингу №28/1118-01(28.11.2018) передбачено порядок відступлення права вимоги, зокрема, право майбутньої вимоги, яке передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Судом першої інстанції також було відхилено доводи відповідача відносно неотримання відповідачем кредитних коштів. Оскільки із платіжного доручення від 04.04.2021 року та виписки про рух коштів по рахунку відповідача, наданою АТ КБ ПриватБанк вбачається, що на рахунок відповідача 04.04.2022 року зараховано переказ на карту, сума у валюті операції 6 000 грн., сума комісії 30 грн., сума у валюті картки 5 970 грн., а також 11.04.2022 року зараховано переказ на карту, сума у валюті операції 2 440 грн., сума комісії 12 грн. 20 коп., сума у валюті картки 2 427 грн. 80 коп. Крім того, суд першої інстанції вказав, що посилання відповідача на неповідомлення про відступлення права грошової вимоги не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки само по собі неотримання повідомлення позичальника про відступлення права вимоги, на що посилається відповідач, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором, і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Дослідивши розрахунки заборгованості за укладеним договором № 682502390, суд першої інстанції констатував, що нарахування первісним кредитором ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та ТОВ Таліон плюс процентів узгоджується з умовами кредитного договору №682502390, підвищення відсоткової ставки не відбувалося, не нараховувалися суми неустойки (штрафи та пеня) за прострочення оплати за кредитним договором. Умови вказаного договору відповідають законодавчому визначенню кредитного договору, проценти за користування кредитом, які позивач просить стягнути з відповідача, нараховані виключно у межах строку дії кредитного договору, з урахуванням п.1.7.1. договору, а не є мірою відповідальності за невиконання боргових зобов`язань позичальником. Суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що умови кредитного договору №682502390, укладеного відповідачем, є несправедливими щодо відповідача. Суд першої інстанції відхилив доводи сторони відповідача про недоведеність розміру заявленої позивачем до стягнення заборгованості, зокрема, за процентами, і погодився із наявними у справі розрахунками заборгованості, виконаними первісним кредитором ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та ТОВ Таліон плюс, оскільки вони здійснені у відповідності до умов кредитного договору. Суд першої інстанції вказав, що відповідач не надав свого розрахунку чи підтвердження повернення ним кредиту і відсотків у іншій сумі, ніж вказано у розрахунках первісного кредитора ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та ТОВ Таліон плюс. Щодо договору позики №1937226 від 11.04.2021 року, укладеного відповідачем із ТОВ 1 Безпечне агентство необхідних кредитів, суд першої інстанції зазначив, що набуття позивачем ТОВ ФК ЄАПБ права вимоги до відповідача за вказаним договором позики підтверджується копіями договору факторингу та додаткових угод до нього, копією акту прийому-передачі реєстру боржників та витягом з реєстру боржників до договору факторингу. З урахуванням тієї обставини, що відповідачем не надано доказів сплати кредиту та відсотків, суд першої інстанції вважав доведеним факт невиконання відповідачем умов договору позики щодо повернення тіла кредиту у визначений договором строк 30 днів і відсотків в межах строку кредитування. Щодо процентів за користування кредитними коштами за договором позики №1937226 від 11.04.2021 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що даний договір позики у своєму тексті не містить умов про застосування в межах 90-денного строку процентної ставки 1,99% в день. Правила надання грошових коштів у позику ТОВ 1 Безпечне агентство необхідних кредитів, які згідно умов договору є його складовою частиною, позивачем до суду не надані. Крім того, такі Правила не можна вважати складовою договору позики, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в договорі, який безпосередньо підписаний позичальником, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої позивачем суми відсотків в межах 90-денного строку за процентною ставкою 1,99% в день, та відповідно, про часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за договором позики №1937226 від 11.04.2021 року, в межах стягнення суми основного боргу 2 440 грн., визначеної у договорі позики, та процентів, нарахованих за зниженою процентною ставкою 0,01% в день за 30 днів строку кредитування - 7,32 грн. Оскільки та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за тілом кредиту і за відсотками. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом першої інстанції на 80,2%, а саме, (23 571,66 : 29 391,06 х 100), з урахуванням п.3 ч.2 статті 141 ЦПК України, судом першої інстанції стягнуто з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору, пропорційно розміру задоволених вимог, а саме - 2 152 грн. 57 коп., виходячи із розрахунку: (2 684 х 80,2%).

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що висновок рішення суду першої інстанції від 23.07.2024 року, у оскаржуваній апелянтом частині, про часткове задоволення вимог заявленого Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 позову не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, частково найшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження дотримання сторонами вимог статті 11 Закону України Про електронну комерцію під час укладання договорів №682502390 та №1937226. За доводами апелянта, позивачем не надано доказів ознайомлення відповідача із текстом наданих позивачем договорів та згоди відповідача із викладеними в них умовами, при цьому, інформація про підписання відповідачем договорів за допомогою одноразового ідентифікатора створена заінтересованими особами. Доводи апеляційної скарги стверджують, що позивачем не надано доказів, що договори були підписані первісними кредиторами, не доведено надання кредитних коштів відповідачу. Платіжне доручення ТОВ Манівео швидка фінансова допомога від 04.04.2021 року про переказ коштів згідно договору №682502390 на картку № НОМЕР_1 у розмірі 6 000 грн., яке створене ТОВ Манівео швидка фінансова допомога, не містить доказів того, що подавалось до установи банку, а отже, не є належним доказом переказу таких коштів. Жодних документів переказу відповідачу коштів у сумі 2 440 грн. ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів у матеріалах справи немає. Апелянт не заперечує належність йому банківської картки № НОМЕР_2 . Проте, згідно наданої банком виписки по рахунку, на рахунок відповідача 04.04.2021 року надійшли кошти в сумі 5 970 грн. та 12.04.2021 року - 2 388 грн., а тому твердження позивача про переказ коштів на належний відповідачу рахунок ТОВ Манівео швидка фінансова допомога, згідно кредитного договору №682502390 від 04.04.2021 року в сумі 6 000 грн., та ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів, згідно договору позики №1937226 від 11.04.2021 року в сумі 2 440 грн., спростовуються наданою банком випискою про рух коштів на рахунку відповідача. За доводами апелянта, суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив клопотання про витребування доказів, а також прийняв до розгляду докази, які були подані позивачем із порушенням процедури подання доказів. Апелянт стверджує, що при умові доведеності укладення електронного договору та надання кредитних коштів, позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 року, первісний кредитор не мав права вимоги за кредитним договором, оскільки за твердженням позивача, кредитний договір №682502390 був укладений між ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та ОСОБА_1 04.04.2021 року, у зв`язку з чим виникають правові наслідки передання недійсної вимоги між новим кредитором та боржником. Апелянт вказує, що позивач, за умови доведення укладення договорів і надання кредиту, має право на стягнення з відповідача процентів у межах погодженого строку кредитування - 30 календарних днів, що становить 18 грн. за договором №682502390. У даному договорі нарахування процентів за межами строку кредитування визначено у розділі про відповідальність сторін, тобто, як санкція за неналежне виконання зобов`язань. Апелянт стверджує, що процентна ставка у договорі визначена фіксованою, тоді як проценти за користування кредитом починають нараховуватися за підвищеною процентною ставкою, якщо позичальник не погасить заборгованість протягом 30-денного строку кредитування. Дані обставини свідчать, що підвищення процентної ставки фактично є мірою відповідальності позичальника за несвоєчасне погашення кредиту, що заборонено пунктом 6 Розділу ІV Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про споживче кредитування. Встановлення сторонами договорів розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, що в результаті становить 15 181 грн. 34 коп., є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України Про захист прав споживачів, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції), у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, оскільки тіло кредиту становить лише 6 000 грн. За сукупності всіх вищенаведених обставин, апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно частково задовольнив вимоги заявленого позову, за наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із ч.1, ч.2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За правилами статей: 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно із ч.1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію №675-VIII (далі - Закон №675-VIII) від 03.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Положеннями статті 3 Закону №675-VIII передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до статей: 11, 12 Закону №675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 статті 11 Закону №675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 статті 11 Закону №675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 статті 11 Закону № 675-VIII).

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін, електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 04.04.2021 року між ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №682502390, підписаний позичальником електронним підписом відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (а.с.8-10). Відповідно до умов укладеного договору, ТОВ Манівео швидка фінансова допомога зобов`язується надати відповідачу кредит в сумі 6 000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів, зі сплатою відсотків. Згідно пунктів 1.2, 1.3 сторони погодили, що кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі - Дисконтний період). Відповідно до п.1.4.1. укладеного договору, виключно на період строку, визначеного в п.1.2. договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою у розмірі 3,65 % процентів річних, що становить 0,01% від суми кредиту за кожен день користування ним. Пунктом 1.7. укладеного договору передбачено, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні статті 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах: - зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на 1 календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; - з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 % річних, що становить 2,3% в день від суми кредиту за кожен день користування ним. Відповідно до п.4.1. договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, позичальник підтвердив, що ознайомився та повністю розуміє Правила, текст яких розміщено на сайті товариства:www.moneyveo.com.ua. Згідно з п.4.4. договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником і кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором, що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис. Для підписання кредитного договору ОСОБА_1 використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором MNV97W5N.

ТОВ Манівео швидка фінансова допомога свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 6 000,00 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на банківський рахунок ОСОБА_1 , до якого випущено картку № НОМЕР_2 , що підтверджується платіжним дорученням від 04.04.2021 року (а.с.11) та випискою про рух коштів по рахунку відповідача, наданою АТ КБ ПриватБанк (а.с.171).

11.04.2021 року між ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів та ОСОБА_1 було укладено договір позики №1937226. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) (а.с.23). Згідно з п.2 укладеного договору, сторони узгодили суму позики - 2 440 грн., строк - 30 днів, дату надання позики 11.04.2021 року, дату повернення - 11.05.2021 року, процентну ставку (базову)/день - 1,99% (фіксовану), знижену процентну ставку/день - 0,01%, процентну ставку за понадстрокове користування позикою за день - 2,70%, орієнтовну реальну річну процентну ставку - 3,65%, орієнтовну загальну вартість позики - 2 447 грн. 32 коп. Підписанням договору ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі на умовах фінансового кредиту, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою.

Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції відносно того, що позивачем надано належні та допустимі докази укладення 04.04.2021 року між ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та ОСОБА_1 кредитного договору № 682502390, а також укладення 11.04.2021 року між ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів та ОСОБА_1 договору позики № 1937226, та отримання відповідачем кредитних коштів за вищевказаними договорами. Відповідних відомостей про визнання вказаних договорів недійсними чи неукладеними матеріали справи в собі не містять, у зв`язку з чим, судом першої інстанції було обґрунтовано відхилено доводи сторони відповідача про недотримання процедури укладення електронних договорів, у тому числі, щодо їх непідписання первісними кредиторами. У заявах по суті справи, стороною відповідача не ставилось під сумнів підписання договорів первісними кредиторами, клопотань про витребування електронних договорів не заявлялося. При цьому, суд першої інстанції звернув увагу на суперечливу позицію відповідача по справі, а саме, відповідач одночасно заперечував право позивача вимагати від нього повернення коштів з підстав, за доводами відповідача, як недоведеності укладення договорів і отримання кредитних коштів, так і з підстав недоведеності набуття позивачем права вимоги за договорами. Суд першої інстанції вважав дану позицію відповідача суперечливою, оскільки особа може або заперечувати наявність кредитних зобов`язань, або ж заперечувати пороти права нового кредитора вимагати їх виконання. Судом першої інстанції також було відхилено доводи відповідача відносно неотримання відповідачем кредитних коштів. Оскільки із платіжного доручення від 04.04.2021 року та виписки про рух коштів по рахунку відповідача, наданою АТ КБ ПриватБанк вбачається, що на рахунок відповідача 04.04.2022 року було зараховано переказ на карту, сума у валюті операції - 6 000 грн., сума комісії - 30 грн., сума у валюті картки - 5 970 грн., а також 11.04.2022 року зараховано переказ на карту, сума у валюті операції - 2 440 грн., сума комісії - 12 грн. 20 коп., сума у валюті картки - 2 427 грн. 80 коп.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки дані висновки суду першої інстанції узгоджуються із фактичними обставинами справи, які є документально підтвердженими, та нормами права, які регламентують спірні правовідносини.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що задовольняючи вимоги заявленого Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 позову, в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 682502390 від 04.04.2021 року, укладеним між ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та ОСОБА_1 , суд першої інстанції не звернув уваги на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 28.11.2018 року між ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВ Манівео швидка фінансова допомога було укладено договір факторингу №28/1118-01, у відповідності до умов якого ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС набуло права вимоги за кредитними договорами, укладеними між фізичним особами та ТОВ Манівео швидка фінансова допомога (а.с.99-104).

Відповідно до п.1.3. договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі, права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. даного договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме, в реєстрах прав вимог. Відповідно до п.1.4. договору факторингу від 28.11.2018 року, Борг - означає суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили. Згідно з п.1.5. вказаного договору факторингу, Реєстр прав вимог - означає перелік прав вимог до боржників, що відступається за договором. Форма реєстру прав наведена в додатку №1 до цього договору.

31.12.2020 року між ТОВ Манівео Швидка Фінансова Допомога та ТОВ Таліон Плюс було укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди та виклали текст договору факторингу у новій редакції (а.с. 12-14). Відповідно до п.1.3. вказаної додаткової угоди №26 від 31.12.2020 року, під терміном Право вимоги слід розуміти права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Згідно із п.1.4. даної додаткової угоди, Борг - означає суми грошових коштів, які підлягають оплаті клієнту боржниками за умовами кредитних договорів, строк оплати яких настав на момент переходу прав вимоги до фактора (наявна вимога), а також строк оплати яких настане в майбутньому (майбутня вимога), включаючи зобов`язання боржників повернути суму наданого кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, сплатити неустойку (у разі прострочення умов кредитних договорів), а також будь-які інші зобов`язання по оплаті клієнту грошових коштів за кредитними договорами.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що обсяг прав та обов`язків сторін по договору факторингу від 28.11.2018 року додатковою угодою №26 від 31.12.2020 року - не змінений, по своїй суті вона не є новим договором факторингу, і не свідчить жодним чином про перехід до ТОВ Таліон Плюс від первісного кредитора ТОВ Манівео Швидка Фінансова Допомога права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 682502390 від 04.04.2021 року.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №137 від 08.06.2021 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ Таліон Плюс набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13 743 грн. 08 коп., з яких: 5 943 грн. - тіло кредиту; 7 800 грн. 08 коп. - сума заборгованості за відсотками (а.с.105).

При цьому, даний витяг з реєстру прав вимоги №137 від 08.06.2021 року не містить підписів уповноважених осіб та печаток клієнта і фактора, а є сформованим і підписаним лише представником однієї сторони договору - директором ТОВ Таліон Плюс.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, проведеної ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС, внаслідок невиконання зобов`язань за кредитним договором, відповідачу продовжено нарахування процентів в межах 90-денного строку за ставкою 2,3% в день по 01.08.2021 року, в сумі - 21 124 грн. 34 коп., з яких: 5 943 грн. - тіло кредиту; 15 181 грн. 34 коп. - сума заборгованості за відсотками (а.с.94-95).

20.10.2022 року між ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС та позивачем було укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС права вимоги до боржників, вказані у реєстрах прав вимоги (а.с.15-16).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 21 124 грн. 34 коп. (а.с.17).

Разом із тим, апеляційний суд констатує, що на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 року №28/1118-01 ще не виникло (не існувало) зобов`язання між первісним кредитором ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та боржником ОСОБА_1 , не було укладено кредитного договору, тобто, у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ Таліон Плюс на підставі договору факторингу від 28.11.2018 року.

Так, за приписами статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, пунктом 1 ч.1 цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами ч.1 статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч.1 статті 519 ЦК України).

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Зокрема, у справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу (правова позиція, викладена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 року у справі №752/8842/14-ц).

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.

Відповідно до статті 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно із положеннями статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Предметом відступлення може бути лише зобов`язальна вимога, яка є дійсною, належним чином індивідуалізованою та правомірною та доводить, що вказані ознаки предмета є сутнісними, а відсутність хоча б одного з них позбавляє певну вимогу можливості бути предметом відступлення.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що під існуючою грошовою вимогою слід розуміти грошову вимогу, строк платежу за якою на момент укладення договору фінансування під відступлення грошової вимоги уже настав. Майбутньою вимогою, як предмета відступлення, під яке надається фінансування, може бути грошова вимога, яка ґрунтується на договорі, вже укладеному до моменту відступлення, строк платежу за яким ще не настав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.09.2022 року у справі №910/12525/20 вказала, що положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України, у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі, й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 24.04.2018 року у справі №914/868/17, від 18.10.2018 року у справі №910/11965/16.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія, як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року №352 Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231, до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Згідно матеріалів справи, кредитний договір між ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та ОСОБА_1 укладено 04.04.2021 року, натомість, договір факторингу №28/1118-01, за яким ТОВ Манівео швидка фінансова допомога відступило право вимоги ТОВ Таліон Плюс, був укладений 28.11.2018 року, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 , та у первісного кредитора не виникло право вимоги за неіснуючим зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ Таліон Плюс на підставі договору факторингу від 28.11.2018 року.

Таким чином, право вимоги щодо даного кредитного договору не існувало як на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 року, так і на час укладення додаткової угоди №26 до нього від 31.12.2020 року.

При цьому, як зазначено вище, обсяг прав та обов`язків сторін по договору факторингу від 28.11.2018 додатковою угодою №26 не змінено, по своїй суті вона не є новим договором факторингу, і не свідчить жодним чином про перехід до ТОВ Таліон Плюс від первісного кредитора ТОВ Манівео швидка фінансова допомога права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №682502390 від 04.04.2021 року.

Враховуючи вищевикладене, в ході апеляційного розгляду даної цивільної справи, знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 року первісний кредитор не мав права вимоги за кредитним договором, оскільки кредитний договір №682502390, укладений між ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та ОСОБА_1 04.04.2021 року, у зв`язку з чим виникають правові наслідки передання недійсної вимоги між новим кредитором і боржником.

Оскільки ТОВ Таліон Плюс право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не було передано цим товариством на підставі наступного договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року до ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів, у якого, за вищенаведених обставин, відсутнє право вимоги до ОСОБА_1 щодо сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 04.04.2021 року між позичальником та ТОВ Манівео швидка фінансова допомога. Враховуючи викладене вище, відсутні правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором №682502390 від 04.04.2021 року, у розмірі 21 124 грн. 34 коп., з яких: 5 943 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 181 грн. 34 коп. - сума заборгованості за відсотками. За даних обставин, у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 682502390 від 04.04.2021 року, у розмірі 21 124 грн. 34 коп., необхідно відмовити.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 23.07.2024 року, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 682502390 від 04.04.2021 року у розмірі 21 124 грн. 34 коп., та за договором позики №1937226 від 11.04.2021 року у розмірі 2 447 грн. 32 коп., апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Приписами ч.1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із матеріалів справи, 11.04.2021 року між ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів та ОСОБА_1 було укладено договір позики №1937226. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) (а.с.23). Згідно п.2 вказаного договору, сторони узгодили суму позики - 2 440 грн., строк - 30 днів, дату надання позики - 11.04.2021 року, дату повернення - 11.05.2021 року, процентну ставку (базову)/день - 1,99% (фіксовану), знижену процентну ставку/день - 0,01%, процентну ставку за понадстрокове користування позикою за день - 2,70%, орієнтовну реальну річну процентну ставку - 3,65%, орієнтовну загальну вартість позики - 2 447 грн. 32 коп. Підписанням даного договору ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі, на умовах фінансового кредиту, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою.

Згідно розрахунку заборгованості, проведеного первісним кредитором ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо оплати нарахованих відсотків за користування кредитом і повернення тіла кредиту не виконав, у зв`язку з чим первісним кредитором відповідачу нараховано проценти за зниженою процентною ставкою 0,01 % в день за 30 днів строку кредитування, та надалі здійснено в межах 90-денного строку нарахуванням процентів за базовою ставкою 1,99% в день по 09.08.2021 року, в сумі - 8 266 грн. 72 коп., з яких: 2 440 грн. - тіло кредиту; 5 826 грн. 72 коп. - сума заборгованості за відсотками (а.с.96-98).

14.06.2021 року між ТОВ ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів та позивачем було укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 24-27). Відповідно до витягу з реєстру боржників №5 від 21.09.2021 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 8 266 грн. 72 коп. (а.с.29).

У контексті приписів норм права, які регулюють спірні правовідносини, та фактичних, документально підтверджених обставин справи, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 23.07.2024 року відносно того, що набуття позивачем права вимоги до відповідача за вказаним договором позики №1937226 від 11.04.2021 року належним чином підтверджується копіями вищезазначених: договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року (а.с.24-25), додаткової угоди №2 до нього від 28.07.2021 року (а.с.26), актом прийому-передачі реєстру боржників від 21.09.2021 року (а.с.28), витягом з реєстру боржників №5 від 21.09.2021 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року (а.с.29). При цьому, необхідно зазначити, що стороною відповідача в ході судового розгляду даної справи не надано належних та достатніх доказів, у розумінні приписів статей: 77, 80 ЦПК України, на спростування вищевказаних встановлених судом обставин, які є документально підтвердженими.

Як вбачається із рішення суду першої інстанції від 23.07.2024 року, частково задовольняючи вимоги заявленого Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики №1937226 від 11.04.2021 року, укладеного відповідачем із ТОВ 1 Безпечне агентство необхідних кредитів в розмірі 2 447 грн. 32 коп., із врахуванням тієї обставини, що відповідачем не надано доказів сплати кредиту та відсотків, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту невиконання відповідачем умов договору позики щодо повернення тіла кредиту у визначений договором строк 30 днів, і відсотків, в межах строку кредитування. При цьому, щодо процентів за користування кредитними коштами за договором позики №1937226 від 11.04.2021 року, суд першої інстанції зазначив, що даний договір позики у своєму тексті не містить умов про застосування в межах 90-денного строку процентної ставки 1,99% в день. Правила надання грошових коштів у позику ТОВ 1 Безпечне агентство необхідних кредитів, які згідно умов договору, є його складовою частиною, позивачем до суду не надані. Крім того, такі Правила не можна вважати складовою договору позики, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в договорі, який безпосередньо підписаний позичальником і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача нарахованої позивачем суми відсотків, в межах 90-денного строку за процентною ставкою 1,99% в день, та, відповідно, про часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за договором позики №1937226 від 11.04.2021 року, в межах стягнення суми основного боргу - 2 440 грн., визначеної у договорі позики, та процентів, нарахованих за зниженою процентною ставкою 0,01 % в день за 30 днів строку кредитування - 7,32 грн. При цьому, суд першої інстанції прийняв до уваги, що та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за тілом кредиту і за відсотками.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду першої інстанції від 23.07.2024 року не спростовують, оскільки дані висновки суду узгоджуються із фактичними обставинами справи, які є документально підтвердженими, та нормами права, які регламентують спірні правовідносини.

При цьому, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що посилання відповідача на неповідомлення про відступлення права грошової вимоги не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки саме по собі неотримання повідомлення позичальника про відступлення права вимоги, на що посилається відповідач, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором, і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню. При цьому, рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.07.2024 року, необхідно змінити, виклавши другий, третій абзаци його резолютивної частини у наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів 2 447 (два тисячі чотириста сорок сім) грн. 32 коп., в рахунок погашення заборгованості за договором позики №1937226 від 11.04.2021 року. У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів 222 (двісті двадцять дві) грн. 77 коп., в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

В іншій частині рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.07.2024 року, необхідно залишити без змін.

Приймаючи до уваги, що апеляційний суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог поданої апеляційної скарги, і відповідно, про необхідність зміни рішення суду першої інстанції від 23.07.2024 року, то згідно приписів ч.13 статті 141 ЦПК України, апеляційний суд також вважає за необхідне змінити розподіл судових витрат між сторонами. Розрахунок суми стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів 222 (двісті двадцять дві) грн. 77 коп., в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, наступний: 2 684 грн. (сума сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви) х 8,3% (задоволено судом вимоги заявленого позову) = 222 грн. 77 коп.

У неоскаржуваній апелянтом частині рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.07.2024 року, апеляційним судом не переглядається, в силу приписів ч.1 статті 367 ЦПК України.

На підставі положень статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, враховуючи часткове задоволення апеляційним судом вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , а саме, на 89,6%, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів на користь ОСОБА_1 3 607 грн. 30 коп., в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених (а.с.203) понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями: 141, 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 липня 2024 року - змінити, виклавши другий, третій абзаци його резолютивної частини у наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів 2 447 (два тисячі чотириста сорок сім) грн. 32 коп., в рахунок погашення заборгованості за договором позики №1937226 від 11.04.2021 року. У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів 222 (двісті двадцять дві) грн. 77 коп., в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

В іншій частині рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.07.2024 року, залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів на користь ОСОБА_1 3 607 (три тисячі шістсот сім) грн. 30 коп., в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 20.12.2024 року.

Головуючий: Судді: