ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/294/24 Справа № 208/9139/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
У Х В А Л А

26 червня 2024 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Кошари О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 вересня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 вересня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна - відмовлено (том 2 а.с.113-116) .

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі (том 2 а.с.120-128).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишено без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 вересня 2023 року - залишено без змін (том 2 а.с.169-174).

На адресу Дніпровського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі, а саме про стягнення з ОСОБА_3 витрат понесених на правничу допомогу. Представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у своїй заяві просить: стягнути з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 200,00 грн. - в суді 1 інстанції та у розмірі 10 000,00 грн. - в судді апеляційної інстанції.(том 2 а.с.179-180).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 02 листопада 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна (том 1 а.с.1-6).

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 вересня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна - відмовлено (том 2 а.с.113-116).

В той же час, як зазначено у рішенні суду, а саме в його мотивувальній частині, представнику відповідача було відмовлено у задоволенні вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які відповідач просив стягнути на свою користь з позивача у розмірі 25200,00 грн.

Зокрема, рішення мотивоване тим, що з наданого представником відповідача договору про надання правової допомоги від 23 лютого 2022 року вбачається, що у ньому відсутнє визначення розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару, до договору не надано такого документу як акт приймання-передачі послуг, який би свідчив про реальність понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу. У додатковій угоді № 1 від 07 червня 2023 року щодо опису наданих послуг та порядку обчислення гонорару відсутні будь-які посилання на конкретну справу у якому була надана правнича допомога, та як вбачається з відзиву ОСОБА_1 заявила про те, що не понесла та не очікує нести будь-які витрати на професійну правничу допомогу.

Тобто в даному випадку судом 1 інстанції вже було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме щодо вимог відповідача про стягнення на його користь правової допомоги.

Разом з тим, за приписами п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З аналізу вказаної норми статті, вбачається, що суд ухвалює додаткове рішенні у справі, серед іншого, у разі, якщо ним не вирішено питання про судові витрати, визначені положеннями ч. 3 ст. 133 ЦПК України, в тому числі і щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, враховуючи те, що в даному випадку судом 1 інстанції вже було вирішено питання щодо розподілу судових витрат між сторонами у даній справі, при ухваленні рішення суду від 26 вересня 2023 року, а зокрема відмовлено представнику відповідача у стягненні з позивача на користь відповідача 25 200,00 грн., за надані послуги з правничої допомоги, щодо яких він і заявляє вимоги у своїй заяві про ухвалення додаткового рішення - колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви представника відповідача в цій частині, адже таке питання вже вирішувалось судом 1 інстанції по суті заявленої вимоги.

Крім того, варто зауважити, що вказане рішення відповідачем або його представником в цій частині не оскаржувалось.

Щодо заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі, а саме про стягнення з ОСОБА_3 витрат понесених на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне .

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При цьому, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України відносить витрати на професійну правничу допомогу саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

До заяви про ухвалення додаткового рішення представником відповідача надано договір про надання правничої допомоги від 03 квітня 2024 року, додаток № 2 від 06.04.2024 року до договору про надання правничої допомоги від 03.04.2024 року та квитанція № 2 від 06.04.2024 року про сплату ОСОБА_1 10 000,00 грн. за договором про надання правничої допомоги.

Однак, в договорі від 03 квітня 2024 року про надання правничої допомоги відсутнє визначення розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару, у додатковій угоді № 2 від 06.04.2024 року щодо опису наданих послуг та порядку обчислення гонорару відсутні будь-які посилання на конкретну справу у якому була надана правнича допомога.

Також представником відповідача суду апеляційної інстанції не були надано акт виконаних робіт, акт приймання-передачі наданих послуг, що унеможливлює визначення розміру витрат на правничу допомогу судом з метою розподілу.

При цьому слід ураховувати, що наведений в додатковій угоді № 2 від 06.04.2024 року перелік послуг та квитанція не є доказом щодо обсягу фактично наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

За таких обставин, апеляційний суд, враховуючи вказані норми права, оцінивши належні та допустимі докази, подані сторонами, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов висновку про те, що представником відповідачки належним чином не обґрунтовано і не доведено перелік (обсяг) та вартість наданих ним як адвокатом послуг та витрат, понесених на виконання договору про надання правової допомоги від 03 квітня 2024 року.

На підставі вище викладеного колегія судді приходить до висновку що заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 270, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: