Провадження № 22-з/801/83/24
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Ковальчук О. В.
Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчука О. В.,
суддів: Сала Т. Б., Панасюка О. С.,
розглянувши заяву представника Національного камерного ансамблю «Київські солісти» - адвоката Мироненка Олега Олександровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Національного камерного ансамблю «Київські солісти», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державного управління справами, про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
11 червня 2024 року Вінницьким апеляційним судом винесено постанову у зазначеній цивільній справі, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2024 року - без змін.
17 червня 2024 року представник Національного камерного ансамблю «Київські солісти» - адвокат Мироненко О.О. подав до апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення, копію якої разом з додатками направив іншим учасникам справи, у якій зазначив, що відповідач має сплатити адвокату Мироненку О.О. за надання правової допомоги 25 000 грн., а тому просив стягнути із позивача таку суму на користь відповідача.
20 червня 2024 року ухвалою Вінницького апеляційного суду роз`яснено стороні позивача право подати до суду апеляційної інстанції свої міркування або заперечення стосовно поданої заяви у строк до 25 червня 2024 року включно.
25 червня 2024 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання позивача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги без значення суми до якої слід зменшити розмір таких витрат.
Вивчивши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що вказану заяву слід задовольнити частково з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 04 квітня 2024 року між адвокатським бюро «ОЛЕГА МИРОНЕНКА» в особі керуючого Мироненка О.О. та Національним камерним ансамблем «Київські солісти» в особі директора Васильківського А.О. укладено договір про надання правничої допомоги №24 .
За цим договором адвокатське бюро зобов`язалось надавати клієнту роз`яснення і консультації з питань цивільного, господарського адміністративного, кримінального права та процесу, а також виконувати необхідні юридично значимі дії щодо представництва і захисту законних прав та інтересів клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах та організаціях всіх форм власності підпорядкування, в тому числі, але не виключно: в судах усіх рівнів та спеціалізацій, в правоохоронних органах, в органах прокуратури, в Службі безпеки України, в Національному антикорупційному бюро України, в органах державної виконавчої служби, в приватних виконавців, в органах державної пенітенціарної системи, в банківських установах, в органах нотаріату, страхових компаніях і т.ін., (код ДК 021: 2015 «Єдиний закупівельний словник» 79110000-8 Послуги з юридичного консультування та юридичного представництва), а клієнт зобов`язаний оплачувати таку правову (правничу) допомогу в порядку і розмірі, передбаченому у розділі 5 цього договору.
Предметом договору охоплювалося:
надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань;
складання заяв, скарг, запитів, процесуальних та інших документів правового характеру;
захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;
надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;
представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;
представництво інтересів клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та кримінального, конституційного судочинства, виконавчого провадження, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;
отримання поштової кореспонденції.
Пунктом 1.3 договору визначено, що надання правової допомоги клієнту в межах цього договору може здійснюватися на підставі: додаткових угод, за письмовим запитом клієнта, за письмовим завданням (дорученням) клієнта, або на підстав завдання (доручення) клієнта, наданого в усній формі.
Пунктом 5.1 договору передбачено, що загальна вартість послуг за договором становить 49 000 грн. (а. с. 25, том 2).
01 травня 2024 року між сторонами договору було укладено додаткову угоду до цього договору про прийняття адвокатським бюро наступного доручення:
за виконання доручення, зазначеного в п. І додаткової угоди, клієнт сплачує адвокатському бюро гонорар в грошовій сумі в розмірі 25 000 грн. без ПДВ протягом 30 календарних днів з дати підписання сторонами звіту про надану правничу допомогу (акта виконаних робіт за наслідками виконання доручення), який складається адвокатським бюро не раніше винесення Вінницьким апеляційним судом рішення по суті позовних вимог у справі;
сума грошових коштів, зазначена в п. 2 даної додаткової угоди, сплачується клієнтом згідно наданого адвокатським бюро рахунку, шляхом перерахування клієнтом необхідної суми коштів на поточний рахунок адвокатського бюро, відкритий в установі банку;
сторони домовились про те, що доручення клієнта за даною додатковою угодою вважається виконаним адвокатським бюро, а його виконання вважається прийнятим клієнтом в день набрання чинності рішенням суду, яке містить позитивний (бажаний) для клієнта результат, або набрання чинності рішення суду, яке не підлягає подальшому оскарженню в судових установах України (а. с. 27, том 2).
У акті визначено, що клієнт виплачує адвокатському об`єднанню гонорар у розмірі 25 000 грн без ПДВ (а. с. 28, том 2).
За положеннями п. 4 ст. 1, ч. 3 та 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У ч. ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою щодо суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї ст. суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України).
Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено такі висновки: «Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
З аналізу ч. 3 ст. 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 та ч. 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу ».
З матеріалів справи слідує, що у даній справі представник Національного камерного ансамблю «Київські солісти» - адвокат Мироненко О.О. подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому заявив, що попередній розмір витрат, які очікує понести відповідач у зв`язку із розглядом справи становить 25 000 грн., а докази понесених витрат представником відповідача було подано протягом п`яти днів з дня винесення постанови апеляційним судом, тому відповідач має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у силу приписів ЦПК, однак апеляційний суд не погоджується із заявленою до стягнення сумою витрат на правничу допомогу, зважаючи на наступне.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що послуги із розроблення правової позиції, визначення належного способу захисту, про які вказано в акті, можуть надаватися адвокатом лише позивачу, оскільки саме позивач звертається до суду з метою захисту своїх прав, свобод та інтересів, відповідно до принципу диспозитивності (ст. 13 ЦПК України) розробляє у позові свою правову позицію та вказує на спосіб захисту, який слід застосувати суду. Разом з тим, за ч. 2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
З урахуванням наведеного, суд вважає безпідставним стягнення коштів із позивача на користь відповідача за надання адвокатом відповідачу послуг із розроблення правової позиції, визначення належного способу захисту.
Окрім того, вчинення адвокатом таких дій, як складання відзиву на апеляційну скаргу, підготовка документів (додатків) до відзиву на апеляційну скаргу, подання відзиву на апеляційну скаргу є однієї процесуальною дією, яка має назву «подача відзиву на апеляційну скаргу» (ч. 1 ст. 360 ЦПК України). Разом з тим, п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає такий вид правої допомоги, як складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення, тобто вона не розмежовує таких понять, як складання документу, підготовка додатків до нього та подача документу.
Варто також звернути увагу і на те, що додатками до відзиву були докази направлення відзиву іншим учасниками справи, копія адвокатського свідоцтва та ордер адвоката, що вказує лише на виконання учасником справи вимог ст. 360 ЦПК України. Тобто такі додатки не стосуються суті спору, а передумовою для подання таких документів до суду разом з відзивом на апеляційну скаргу не було звернення з метою захисту інтересів клієнта до органів державної влади з відповідними запитами про надання інформації, листами тощо.
Крім того, враховуючи, що позиція відповідача з моменту подання відзиву на позовну заяву до подання відзиву на апеляційну скаргу не змінювалась, тому у адвоката була відсутня необхідність вивчати додаткові джерела права та судову практику із спірних питань, що свідчить про те, що викладення позиції у відзиві на апеляційну скаргу не вимагало великого обсягу аналітичної та технічної роботи.
Стаття 365 ЦПК України визначає обсяг дій, які вчиняє суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, а тому зазначення у акті такого виду надання правової допомоги, як підготовка справи до розгляду є безпідставним, оскільки це не входить до компетенції адвоката.
Варто також звернути увагу і на те, що адвокатом необґрунтовано включено до акту такий вид правової допомоги, як складання заяв і клопотань, оскільки складання клопотання адвокатом Мироненком О.О. про відкладення розгляду справи з підстав зайнятості адвоката у іншій справі не є видом надання правової допомоги, а інших клопотань чи заяв до винесення постанови апеляційним судом 11 червня 2024 року від нього не надходило.
Попри наведене, адвокатом у цій справі під час перебування справи на розгляді у апеляційному суді не вчинялось інших юридично значущих дій в інтересах клієнта, що свідчить про відсутність правових підстав для стягнення коштів за це. Разом з тим, у судовому засіданні адвокат Мироненко О.О. взагалі не був присутній.
З огляду на вище зазначене, розмір витрат на оплату послуг адвоката у цій справі є не співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, що у силу ч. 5 ст. 137 ЦПК є підставою для зменшення розміру витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.
Ураховуючи, що позиція відповідача у справі під час розгляду справи апеляційним судом не змінювалась, відсутність у адвоката, який надавав відповідачу правову допомогу, об`єктивної та нагальної необхідності вивчати додаткові джерела права, фактичний обсяг виконаної роботи та її незначну складність, а також те, що позивачем заявлено клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, колегія судів апеляційної інстанції вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, які поніс відповідач у суді апеляційної інстанції, можливо визначити у 5 000 грн. та стягнути таку суму із позивача на користь відповідача.
На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, апеляційний суд,
Заяву представника Національного камерного ансамблю «Київські солісти» - адвоката Мироненка Олега Олександровича про ухвалення додаткового рішення у цій справі задовольнити частково.
Додаткова постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Головуючий О. В. Ковальчук
Судді : Т. Б. Сало