Житомирський апеляційний суд
Справа №283/2558/23 Головуючий у 1-й інст. Ярмоленко В. В.
Категорія 44 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №283/2558/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, заподіяною здоров`ю фізичної особи,

за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»

на рішення Малинського районного суду від 23 січня 2024 року, яке ухвалене під головуванням судді Ярмоленка В.В. у м. Малині,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 через представника адвоката Найду Катерину Володимирівну звернувся до суду із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ СК «Альфа-Гарант»). Просив стягнути з відповідача: 56 676 грн страхового відшкодування за шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності; 2 833,80 грн страхового відшкодування моральної шкоди; 18 000 грн витрат на професійну правничу допомогу; 22 907,20 грн пені за порушення строків виплати страхового відшкодування; 5 558,43 грн інфляційних збитків у зв`язку з порушенням строків виплати страхового відшкодування; 1 374,43 грн трьох процентів річних, передбачених ст.625 ЦК України, за порушення строків виплати страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 травня 2020 року о 08 год. 40 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Chevrolet-Tacuma UA75Z», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався проїзною частиною дороги вулиці Академіка Туполєва зі сторони вулиці Салютної в напрямку вулиці Стеценка в місті Києві, в другій смузі, при наявності двох смуг попутного та двох смуг зустрічного напрямків руху. Водій перевищив максимально допустиму швидкості в населених пунктах та наблизився до нерегульованого пішохідного переходу. В цей час попереду, в першій смузі попутного напрямку, рухався невстановлений трактор із причепом, який зменшував швидкість та зупинився перед вказаним нерегульованим пішохідним переходом, надаючи дорогу пішоходам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які рухалися через проїзну частину нерегульованого пішохідного переходу справа-наліво відносно руху автомобіля «Chevrolet-Tacuma UA75Z», д.н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_2 , проявивши неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вибрав безпечну швидкість керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не зменшив швидкість свого автомобіля до зупинки, продовжив рух, не переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, а саме: закриту травму лівої гомілки у вигляді уламкового перелому обох кісток лівої гомілки в проксимальній третині (зі зміщенням уламків). Позивач звернувся до лікаря-консультанта ортопеда-травматолога для отримання висновку спеціаліста, яким було встановлено наступний діагноз: сповільнено-слабоконсолідуючі МОС переломи обох кісток лівої гомілки в в/3 із вираженим порушенням функції ходи і лівої ноги. З 10 грудня 2020 року до 05 січня 2021 року перебував на лікуванні у фізіотерапевтичному відділенні Малинського міськрайонного територіального медичного об`єднання з діагнозом: мас. перелом лівої гомілки. Житомирським обласним центром медико-соціальної експертизи Житомирської області 27 січня 2021 року встановлено 3-ю групу інвалідності. Житомирським обласним центром медико-соціальної експертизи Житомирської області 23 лютого 2022 року продовжено 3-ю групу інвалідності.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 23 січня 2024 року позов задоволений частково. Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_4 56 676 грн страхового відшкодування, пов`язаного зі стійкою втратою працездатності; 2 833,80 грн страхового відшкодування моральної шкоди; 9 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання судового збору.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволених вимог, відповідач ТДВ СК «Альфа-Гарант» подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення в частині стягнення страхового відшкодування, пов`язаного з стійкою втратою працездатності, страхового відшкодування моральної шкоди, витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в оскарженій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі та покласти на позивача судовий збір за подання страховою компанію апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що суд не звернув уваги на положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). У відповідності до ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно із ст.34 Закону страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Згідно з ст.24 Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). На час розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 у потерпілого не було претензій щодо відшкодування шкоди, оскільки винуватцем повністю відшкодована шкода, завдана здоров`ю ОСОБА_1 . Також у компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком. За таких обставин, ТДВ СК «Альфа-Гарант» не має правових підстав для здійснення відшкодування, адже винна особа повністю відшкодувала шкоду. У зв`язку із вказаними вище обставинами відшкодування моральної шкоди також не підлягає стягненню з відповідача, оскільки відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування, внаслідок повного відшкодування шкоди винуватцем ДТП. Із розміром судових витрат, які підлягають стягненню, не погоджуються, адже жодні права позивача діями чи бездіяльністю відповідача порушені не були. Позивачу, який бажає стягнути витрати на професійну правничу допомогу, недостатньо надати договір та детальний опис наданих послуг. Натомість потрібно надати докази, що підтверджують розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу, а саме, платіжне доручення про перерахування на рахунок адвоката саме тієї суми, яку заявляє позивач.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, що відповідає положенням частини третьої ст.360 ЦПК України.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Так, судова повістка вручена позивачу ОСОБА_1 05 березня 2024 року, а його представнику адвокату Найді К.В. доставлена до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» 24 лютого 2024 року (а.с.93,96). Відповідачу ТДВ СК «Альфа-Гарант» судова повістка доставлена до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» 24 лютого 2024 року (а.с.94). Про причини неявки учасники справи суд не повідомили. У разі неповідомлення про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскарженій частині, тобто, в частині стягнення страхового відшкодування, пов`язаного з стійкою втратою працездатності, страхового відшкодування моральної шкоди та витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 04 березня 2021 року (справа №761/31126/20), яка набрала законної сили 08 квітня 2021 року, ОСОБА_2 25 травня 2020 року о 08 год. 40 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Chevrolet-Tacuma UA75Z», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною дороги вулиці Академіка Туполєва зі сторони вулиці Салютної в напрямку вулиці Стеценка в місті Києві, в другій смузі, при наявності двох смуг попутного та двох смуг зустрічного напрямків руху, із перевищенням максимально допустимої швидкості в населених пунктах, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 (а.с.13-14). ОСОБА_2 звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим. Кримінальне провадження, яке було внесене до ЄРДР за №0000480 від 20 травня 2020 року, закрито. В ухвалі прописано, що потерпілий ОСОБА_1 повідомив суду про те, що після ДТП обвинувачений надавав йому матеріальну допомогу, пов`язану із відшкодуванням витрат на відновлення здоров`я, та жодних претензій матеріального характеру він до ОСОБА_2 не має.

Разом із тим, із письмогого пояснення ОСОБА_1 вбачається, що він отримав від ОСОБА_2 лише кошти на лікування травм (а.с.29).

Згідно з виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 02 червня 2020 року №6427 лікарем КНП «КМКЛ №9» ОСОБА_1 встановлено діагноз: багатоскалковий перелом верхньої третини обох кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків, больовий синдром з помірним порушенням функції. Лікарем призначалося оперативне та медикаментозне лікування (а.с.14 зворот-15).

Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» від 10 листопада 2020 року, ОСОБА_1 встановлено діагноз: сповільнено-слабоконсолідуючі МОС переломи обох кісток лівої гомілки в в/3 із вираженим порушенням функції ходи і лівої ноги (а.с.15 зворот).

Із картки хворого, який лікувався у фізіотерапевтичному відділенні, заведеної в Малинському МРТМО, прослідковується, що ОСОБА_1 встановлювався діагноз: МОС перелом кісток лівої гомілки, у зв`язку з чим призначалися процедури (а.с.16).

Згідно з акта огляду МСЕК серії 12ААВ №288600 убачається, що Слісарчуку 27 січня 2021 року встановлено 3-ю групу інвалідності з терміном дії до 27 січня 2022 року, а згідно з акта огляду МСЕК серії 12ААВ №589236 від 23 лютого 2022 року 3-ю групу інвалідності продовжено до 23 лютого 2023 року (а.с.17-18 зворот).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №180700925 (а.с.20).

24 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» із заявами про дорожньо-транспортну пригоду та виплату страхового відшкодування (а.с.20 зворот-21).

Із листа ТДВ СК «Альфа-Гарант» від 17 лютого 2023 року №12/790 слідує що, надані ОСОБА_1 копії документів по лікуванню датовані травнем-червнем 2020 року, а документи щодо встановлення інвалідності січнем 2021 року, тобто до розгляду 04 березня 2021 року справи в суді. На час розгляду судом кримінального провадження у потерпілого претензій щодо відшкодування шкоди не було, оскільки обвинувачений відшкодував у повному обсязі збитки, завдані злочином. Із вказаних причин відповідач не визнав майнових вимог позивача та не прийняв вмотивованого рішення про здійснення йому страхового відшкодування (а.с.23 зворот).

Із листа Житомирського обласного центру медико-соціальної експертизи Житомирської обласної ради від 09 березня 2023 року №99 убачається, що 22 лютого 2023 року при черговому огляді на комісії МСЕК ОСОБА_1 інвалідом не визнаний (а.с.24).

Відповідно до частини першої та другої ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У ст. 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК України).

Виходячи з вимог ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Нормами п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

У відповідності до ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Згідно з ст.26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до ЦК України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення III групи інвалідності 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Якщо страховику не надані документи, що підтверджують розмір шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим, або цей розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 26.2 цієї статті, страховик здійснює відшкодування в розмірі, визначеному у пункті 26.2 цієї статті.

За положеннями ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 ст.41 цього Закону, -МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Шкода завдана позивачу джерелом підвищеної небезпеки. Матеріали справи не містять доказів, що шкода спричинена внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого, отже, таких обставин не доведено. За такого перебігу подій, шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки незалежно від його вини. Звільнення винуватця ДТП від кримінальної відповідальності у зв`язку з його примиренням з потерпілим та закриття кримінального провадження з нереабілітуючих обставин не звільнило ОСОБА_2 від цивільно-правової відповідальності, яка застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант». Окрім того, наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні.

Також у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року в справі №208/4598/21 виснувано, що відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

На момент звернення ОСОБА_1 з позовною заявою до суду ТДВ СК «Альфа Гарант» не вчинено дій, спрямованих на виплату потерпілому страхового відшкодування, незважаючи на відсутність випадків, передбачених ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», коли шкода не відшкодовується. Відмовляючи у виплаті страхового відшкодування, пов`язаного із стійкою втратою працездатності, та моральної шкоди, ТДВ СК «Альфа Гарант» помилково ототожнило шкоду, пов`язану з лікуванням, із шкодою, пов`язаною із стійкою втратою працездатності.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при вирішенні спору не врахував суму виплат, яка була здійснена винною особою до закриття кримінального провадження, вважаючи, що заподіяна шкода була фактично сплачена, є безпідставними, оскільки у разі встановлення 3-ої групи інвалідності, пов`язаної з отриманням травм під час ДТП, ТДВ СК «Альфа-Гарант» зобов`язано відшкодувати ОСОБА_1 шкоду, пов`язану із стійкою втратою ним працездатності відповідно до наведених вище норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та моральну шкоду в розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, а сума, яка була відшкодована винуватцем ДТП, склала лише витрати на лікування, які не є тотожними шкоді, пов`язаною із стійкою втратою позивачем працездатності внаслідок ДТП та моральній шкоді. Обставина, що з лютого 2023 року позивач вже не є особою із інвалідністю не змінює висновків суду першої інстанції, враховуючи, що внаслідок ДТП позивачу встановлювалася 3-я група інвалідності з січня 2021 року по лютий 2023 року. Резюме, позивачу шкода щодо стійкої втрати працездатності не відшкодована, як і моральна, тобто збитки у повному обсязі не відшкодовані.

Із огляду на наведене, суд першої інстанції обґрунтовано поклав відповідальність на ТДВ СК «Альфа-Гарант» за виплату позивачу страхового відшкодування за шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності, в мінімальному розмірі страхового відшкодування, який становить 56 676 грн (4 723 грн мінімальна заробітна плата*12), а також стягнув моральну шкоду в сумі 2 833,80 грн, що становить 5% від шкоди, заподіяної здоров`ю (56 676*5%).

Колегія суддів апеляційного суду не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні пені за порушення строків виплати страхового відшкодування та інфляційних втрат і трьох процентів річних, передбачених ст.625 ЦК України, приймаючи до уваги, що в цій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку наразі не оскаржено.

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо безпідставного стягнення з відповідача на користь позивача частково витрат на професійну правничу допомогу з таких мотивів.

Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Так, згідно з частиною другою ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Між Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» та адвокатом Найдою Катериною Володимирівною 29 березня 2022 було укладений договір про залучення адвоката до надання професійної правничої (правової) допомоги №29/03-22 (а.с.32 зворот-33).

Між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» 16 травня 2022 року укладений договір про надання професійної правничої допомоги №3Д 774 (а.с.24 зворот).

Відповідно до додатку до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №3Д 774 від 18 травня 2022 року, сторони погодили, що плата за надані адвокатським об`єднанням послуги становить 3 000 грн за одну годину роботи (а.с.29 зворот).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя ст.137 ЦПК України)

Згідно з детальним розрахунком робіт (наданих послуг), виконаних для надання правничої (правової) допомоги від 30 травня 2023 року, Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» Слісарчуку О.А. надані наступні юридичні послуги: консультації тривалістю 1 година (вартість 3 000 грн); підготовчі дії, спрямовані на подання позовної заяви в суд, тривалістю 3 години (вартість 9 000 грн); підготовка та подання позовної заяви в суд тривалістю 2 години (вартість 6 000 грн) (а.с.30). За детальним розрахунком загальна кількість витраченого часу на надання позивачу правничої допомоги склала 6 годин на суму 18 000 грн.

За положеннями частин четвертої та п`ятої ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значення справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник відповідача 25 грудня 2023 року подала клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, яке надійшло до суду першої інстанції 26 грудня 2023 року (а.с.57).

Згідно з пунктами 1 та 2 частини третьої ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц).

Із урахування викладеного вище, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року в справі №922/445/19 зазначено, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, у цій постанові Верховний Суд висловив правову позицію з питання, що витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за наслідками розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи лише має бути сплачено.

Отже, виходячи із критеріїв реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, а також конкретних обставин цієї справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9 000 грн є співмірним та відповідає наданому адвокатом у цій справі обсягу послуг. Доводи апеляційної скарги з цього приводу не ґрунтуються на висновках Верховного Суду, від яких наразі не відступлено.

Відповідно до положень ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційний суд залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без задоволення.

Рішення Малинського районного суду від 23 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: