РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/6925/24

Провадження № 22-ц/4815/731/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Ковальчук Н.М., Шимківа С.С..

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного провадження в м. Рівне без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 22 квітня 2024 року постановлену в складі судді Тимощука О.Я., у справі № 569/6925/24

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 22 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу визнано не поданою та повернено ОСОБА_1 .

Не погодившись з означеною ухвалою суду, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував, що він звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог п.8 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", оскільки є інвалідом війни, що стверджується копією посвідчення.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам.

Убачається, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 12 квітня 2024 року позовна заява була залишена без руху, а позивачу наданий десятиденний термін, з дня отримання копії даної ухвали, для усунення зазначених в ухвалі недоліків, а саме згідно п.2 ч.3 ст.175 ЦПК в позовній заяві не зазначено відомі офіційну електронну адреси та адреси електронної пошти відповідача .

Крім того, до позовної заяви додано копію свідоцтва про шлюб, чим не дотримано вимоги ч. 5 ст. 177 ЦПК України та всупереч вимогам ст. 177 ЦПК України не сплачено судовий збір.

19.04.2024 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області позивачем подано клопотання, до якого долучено оригінал свідоцтва про шлюб.

19.04.2024 року через підсистему «Електронний суд» позивачем на виконання вимог ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 12.04.2024 року подано уточнену позовну заяву із виконанням вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України. Одночасно ОСОБА_1 в уточненій позовній заяві зазначив, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Отже, у встановлений судом процесуальний строк позивачем недоліки позову не усунуто. Тобто вимоги передбачені ч.4 ст. 177 ЦПК України на які покликався суд позивач не виконав, судовий збір не сплатив.

У цьому випадку наявні підстави для застосування до поданої позовної заяви положень частини 3 статті 185 ЦПК України .

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 22 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу визнано не поданою та повернено ОСОБА_1 . Позивачу роз`яснено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що посилання позивача на наявність підстав для його звільнення від сплати судового збору (інвалід 3 групи) не є достатнім для звільнення його від сплати судового збору.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.

Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Згідно з п.2 ч.2 ст.7 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

При цьому, особи з інвалідністю 3 групи, які мають право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни третьої групи, Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у встановленому порядку не прирівнюються до осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни.

Тобто, від сплати судового збору на підставі п.8 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи, а не особи з інвалідністю 3 групи, які мають право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни третьої групи.

Скаржником не надано суду доказів того, що саме він є особою з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та членом сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, або є прирівняною до зазначених осіб у встановленому порядку особи.

За змістом ст.5 ЗУ "Про судовий збір" пільг щодо сплати судового збору для інвалідів 3 групи, ветеранів війни - інвалідів війни не встановлено.

За наведеного, у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати, що позивач підлягає звільненню від сплати судового збору на підставі ст.5 ЗУ "Про судовий збір".

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 06 лютого 2020 року у справі №640/21075/19 та від 23 липня 2020 року у справі №240/12008/19.

За наведених обставин висновок суду першої інстанції про повернення заяви з підстав невиконання вимог закону, визначених судом є правильним, оскільки звертаючись до суду учасники справи мають не тільки відповідні права, а і зобов`язані виконувати обов`язки, покладені на них чинним процесуальним законодавством.

Доводи скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не впливають на правильність постановленої судом ухвали і, з огляду на вимоги ст. 375 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для її скасування, тому підлягають відхиленню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до п.п. 9 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги на ухвалу суду підлягає до сплати судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що, на день подання апеляційної скарги, становить 605,60 грн.

Позивач не звільнений від сплати судового збору. При подачі апеляційної скарги позивачем не було сплачено судовий збір. Таким чином, судовий збір у розмірі 605,60 грн. підлягає стягненню з позивача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 22 квітня2024 року залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок (рахунок для зарахування надходжень по коду класифікації доходів бюджету 22030101 "Судовий збір" (Державна судова адміністрація України, 050): Рахунок отримувача: UA0017527, Отримувач: ГУК у Рівен.обл/ Рівнен.міс.тг/ 22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38012494, Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат), МФО: 899998).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складений 27.06.2024 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Ковальчук Н.М.

Шимків С.С.