1Справа № 335/6672/24 2-з/335/60/2024
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2024 року м.Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на успадковане майно,
14.06.2024 року до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на успадковане майно.
25.06.2024 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано за ОСОБА_3 рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 04 червня 2024 року у справі №335/2495/24, в рахунок погашення вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в розмірі 4800,00 доларів США в межах виконання зобов`язання, що виникло з договору позики, укладеного ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , на підтвердження якого ОСОБА_4 18 червня 2021 року видав ОСОБА_1 власноручну розписку, у спосіб реалізації шляхом проведення прилюдних торгів, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .
Заява мотивована тим, що обраний спосіб забезпечення позову у вигляді накладення арешту на успадковане відповідачем майно відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності позовним вимогам. Невжиття заходів забезпечення позову призведе до порушення балансу інтересів сторін, оскільки спадкове майно взагалі єдина можливість для кредитора спадкодавця отримати задоволення в умовах ухилення спадкоємців від добровільного одноразового платежу, передбаченого законом. За такого розвитку подій порушені права позивача не зможуть бути поновлені не зважаючи на будь-яке рішення суду просто через брак у відповідача майна, за рахунок якого рішення суду могло б бути виконане.
Станом на теперішній час провадження у справі не відкрито.
Розгляд заяви здійснено у строки, визначені ч. 1 ст. 153 ЦПК України, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає правилам ч. 13 ст.7 та ч. 1 ст.153 ЦПК України.
За наслідками розгляду відповідних матеріалів, суддя дійшов таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 3, 5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 № 9).
У відповідності до ч.3 ст. 150 КПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.
Суд не вправі вживати заходи забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог. Застосування заходів забезпечення позову не може мати наслідків досягнення позивачем результатів, які є змістом позовних вимог.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснення судом, зокрема, з урахуванням співмірності та співвідношенням прав (інтересів), про захист яких просить заявник, та інтересів інших учасників судового процесу.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Пунктом першим частиною першою статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Разом із тим, до заяви про забезпечення позову не долучено жодного доказу щодо належності відповідачу ОСОБА_4 на праві власності АДРЕСА_1 .
Тим більше, згідно відповіді № 664627 від 27.06.2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_4 має на праві власності об`єкт нерухомості з 19.08.2016 року, яким не є квартира АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 не зареєстроване.
Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову - вона ґрунтується лише на особистому припущені позивача щодо унеможливлення виконання рішення суду. У заяві не вказано та не надано належних доказів на підтвердження того факту, що особа, до якої заявник просить вжити заходи забезпечення позову дійсно здійснює кроки для реалізації зазначеного об`єкту нерухомості та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову з урахуванням тих обставин, що право власності відповідача на вказану квартиру не зареєстроване у встановленому порядку, рішення суду про визнання за відповідачем права власності на даний час не набрало законної сили, а накладення арешту на цю квартири унеможливить реєстрацію права власності на квартиру за відповідачем.
Більш того, позивачем не надано оцінки вартості квартири, на яку він просить накласти арешт, що унеможливлює дійти висновку, що арешт квартири буде співвмірним заходом забезпечення позову заявленим вимогам.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Разом з тим, наявність самого по собі позову не є підставою для задоволення заяви та вжиття відповідного заходу забезпечення позову, про який просить позивач.
Крім того, забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження прав відповідача, так як спір по суті ще не вирішений та факт порушення законних прав позивача не встановлений.
З врахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи недоведеність співмірності заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.
Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог; недоведення імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, вважаючи недоведеними доводи позивача про необхідність вжиття заходів забезпечення в обраний позивачем способ, прихожу до висновку, що підстав для задоволення заяви про забезпечення позову немає, а відтак, у задоволенні заяви слід відмовити в повному обсязі.
Окрім того, суд звертає увагу позивача, що в порушення п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про вжиття заходів забезпечення позову не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення, яке є гарантією захисту прав та інтересів відповідача та має забезпечити відшкодування збитків відповідача, що можуть бути спричинені забезпеченням позову, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, оскільки підстави для застосування зустрічного забезпечення має вирішуватись судом, тоді як позивач має виконувати вимоги, передбачені п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, щодо зазначення необхідної інформації.
Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 149, 150,153 ЦПК України,
У задоволенні заяви ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на успадковане майно, відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга на ухвалу подається до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Повний текст ухвали складено 27.06.2024 року.
Суддя: Ю.В. Апаллонова