ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3590/24 Справа № 173/1643/23 Суддя у 1-й інстанції - Петрюк Т. М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

при секретарі - Шавкун Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом посилаючись на те, що на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2018 року з нього проводиться стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 01 березня 2018 року.

З 11 січня 2018 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , від спільного проживання з якою, народилась ще одна дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , окрім того на його утриманні перебувають ще дві дитини його дружини від попередніх шлюбів, батько однієї з якої помер.

Зазначає, що його дружина є багатодітною матір`ю, не працює, перебуває на його утриманні.

Окрім того, на підставі рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року з нього проводиться стягнення аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) до повноліття дитини, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 січня 2023 року.

Зазначені обставини на його думку, є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь на утримання сина, у зв`язку з чим просив суд зменшити розмір аліментів, визначених на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2018 року з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Зменшено розмір аліментів, стягуваних із ОСОБА_2 за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2018 року на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , 2013 року народження, з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для задоволення позову, оскільки на момент звернення до суду, змінився сімейний стан позивача, у нього народилась ще одна дитина, яка перебуває на його утриманні, у зв`язку з чим змінився і його матеріальний стан, а тому позов підлягає задоволенню.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу та дійшов до помилкового висновку про задоволення позову. Вказує, що сам по собі факт народження дитини у позивача, не надає йому права на зменшення розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з огляду на наступне.

Згідно положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2018 року (справа № 173/491/18) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , 2013 року народження у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Окрім того, 11 січня 2018 року ОСОБА_2 одружився із ОСОБА_7 та ІНФОРМАЦІЯ_3 у нього народився син ОСОБА_6 .

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року у справі № 178/8/23 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 , 2017 року народження у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) до повноліття дитини, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 січня 2023 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки змінився сімейний стан позивача, у нього народилась ще одна дитина, яка перебуває на його утриманні, у зв`язку з чим змінився його і матеріальний стан, тому наявні підстави для задоволення позову.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, з огляду на таке.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народився син ОСОБА_6 , 2017 року народження від іншого шлюбу з ОСОБА_5 та на його утриманні перебувають ще двоє дітей дружини від попередніх шлюбів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції у порушення вищевказаних вимог закону не звернув уваги на те, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження ІНФОРМАЦІЯ_3 другої дитини ОСОБА_6 від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Окрім того, суд першої інстанції не врахував те, що ОСОБА_2 належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення майнового стану, в тому числі, у зв`язку із народженням дитини від іншого шлюбу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2018 року, визначений розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , 2017 року народження, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини ОСОБА_4 , 2013 року народження, та суперечитиме його інтересам.

Встановивши обов`язок позивача надавати матеріальну допомогу дітям, суд першої інстанції належним чином не мотивував свій висновок про визначення розміру аліментів саме у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу), не провівши належну оцінку наданим доказам та матеріального стану позивача, а також інтересів дітей.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20).

З огляду на зазначене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки позивачем не доведено підстави зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2018 року й матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження зміни його матеріального стану.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про наявність достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що відповідно до положень статті 376 ЦПК України. є підставою для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 1610,40 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1610,40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна