Провадження № 2/205/4687/24
18 листопада 2024 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Приходченко О.С.
при секретарі Король Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
14 жовтня 2024 року із Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю надійшли матеріали позовної заяви ТОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2024 року вирішено питання про заочний розгляд справи.
Позивач у своєму позові посилався на те, що 24 грудня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і відповідачем було укладено договір № 655235907 шляхом реєстрації відповідача на інтернет-сайті компанії і виконанням ним певних дій, які свідчать про укладення договору, згідно з умовами якого позикодавець надав позичальникові кредиту розмірі 11 400 грн. строком на 1 день до 25 грудня 2022 року зі сплатою 35,7 % річних від суми кредиту. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 655235907 від 24 грудня 2022 року. 28 листопада 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду, згідно з умовами якої строк дії договору факторингу від 28 листопада 2019 року було продовжено до 31 грудня 2020 року. Додатковою угодою від 31 грудня 2020 року між вказаними особами було визначено строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2021 року, який було продовжено до 31 грудня 2022 року додатковою угодою № 27 до договору факторингу № 28/1118-01. Строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року додатковою угодою № 31 було продовжено до 31 грудня 2023 року, а додатковою угодою № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2024 року. Згідно з реєстром прав вимоги № 214 від 31 січня 2023 року заборгованість відповідача за кредитним договором становила 24 204 грн. 04 коп. 23 лютого 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 23/0224-01, згідно з умовами якого до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 655235907 від 24 грудня 2022 року, розмір заборгованості за яким станом на 23 лютого 2024 року склав 52 061 грн. 08 коп. 17 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлай Фінанс» і позивачем було укладено було укладено договір факторингу № 17/07/2024, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги за кредитним договором № 655235907 від 24 грудня 2022 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ОСОБА_1 . Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав у повному обсязі, чим порушив умови договору, внаслідок чого станом на 20 серпня 2024 року сума заборгованості становить 52 061 грн. 08 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 11 400 грн., заборгованості за процентами у розмірі 40 661 грн. 08 коп. Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 52 061 грн. 08 коп., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 гривень. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 про дату та час судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що 24 грудня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ОСОБА_1 було укладено договір № 655235907, відповідно до умов якого позикодавець надав відповідачеві позику у розмірі 11 400 грн. строком на 1 день до 25 грудня 2022 року зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 2,10 % за кожен день користування від суми кредиту (а.с. 40 оберт-50). Договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет-сайті, виконанням певних дій, що свідчать про укладення договору.
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01 (а.с. 14-17), відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити новому кредиторові права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах з урахуванням додаткових угод (а.с. 35, 36, 76, 77-82, 83), та до нього перейшло право вимоги за кредитним договором № 655235907 від 24 грудня 2022 року (а.с. 19 оберт-20).
23 лютого 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 23/0224-01, згідно з умовами якого до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 655235907 від 24 грудня 2022 року, розмір заборгованості за яким станом на 23 лютого 2024 року склав 52 061 грн. 08 коп. (а.с. 86-89).
17 липня 2024 року ТОВ «Онлайн Фінанс» і ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 17/07/24, яким право вимоги за кредитним договором № 655235907 від 24 грудня 2022 року набуло ТОВ «ФК «ЕЙС» (а.с. 14-17, 19-19 оберт).
Частиною 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом MNV9N94A (а.с. 50), який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін».
24 грудня 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на платіжну картку, вказану відповідачем (а.с. 43 оберт), були перераховані грошові кошти у розмірі 11 400 грн. (а.с. 67).
Таким чином, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ОСОБА_1 було укладено договір позики на умовах фінансового кредиту.
Згідно з п. 11.1 кредитного договору № 655235907 від 24 грудня 2022 року договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом 5 років, а в частині розрахунків до повного та належного виконання.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка ОСОБА_1 добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 655235907 від 24 грудня 2022 року у розмірі 52 061 грн. 08 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 11 400 грн., заборгованості за процентами у розмірі 40 661 грн. 08 коп.
Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Так позивачем в обґрунтування вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 гривень було надано копію договору про надання правової допомоги від 26 липня 2024 року (а.с. 26-27) і додаткову угоду № 4 від 26 липня 2024 року до договору про надання правової допомоги від 26 липня 2024 року (а.с. 28-29), акт прийому-передачі наданих послуг (а.с. 30), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 31).
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, стороною позивача не надано до матеріалів справи доказів сплати позивачем 6 000 грн. за надання правової допомоги, тому суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають, оскільки їх понесення не доведено доказами.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. (а.с.9), який з урахуванням задоволення позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС», складає 54 483 грн. 48 коп. (52 061 грн. 08 коп. + 2 422 грн. 40 коп. = 54 483 грн. 48 коп.).
На підставі викладеного, керуючись п. 12 ч. 1 ст. 3, ст. 12, ч. 1 ст. 13 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування», ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», ст. ст. 525, 526, ст. 610, ч. 1 ст. 612, ч. 1 ст. 1048 ЦК України, ч. ч. 1, 3 ч. 3 ст. 133, ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 223, ст. ст. 263-265, ч. 4 ст. 268, ч. 1 ст. 280, ст. ст. 281, 282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити.
Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його складення.
Заочне рішення позивачем може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення позивачем може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Суддя: