ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2024 року м. Кропивницький

справа № 405/7728/16-ц

провадження № 22-ц/4809/873/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Чельник О. І.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

заявник (стягувач) - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

особа, дії якої оскаржуються - старший державний виконавець Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Желовнікова Юлія Анатолівна,

заінтересована особа (боржник) - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.03.2024 у складі головуючої судді Шевченко І. М.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог скарги і ухвали суду першої інстанції.

13.12.2023 Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Желовнікової Юлії Анатолівни, боржник ОСОБА_1 , в якому просило визнати дії щодо закінчення виконавчого провадження №54684977 неправомірними та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 30.10.2023, зобов`язати відновити виконавче провадження №54684977.

Скаргу мотивовано тим, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.02.2017 видано виконавчий лист №405/7728/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по кредитному договору №МЮ-206-03/2007 від 15.08.2008 в сумі 5 252,29 долари США, що за курсом 25,90 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.10.2016 року складає 136 025,56 грн, та судові витрати в сумі 2 040,28 грн,

13.09.2017 державним виконавцем Подільського ВДВС Фесько К. М. було відкрито виконавче провадження.

Погашення заборгованості здійснювалось в листопаді 2023 року, станом на 30.10.2023 (день погашення заборгованості) курс долара США до гривні склав 364216 грн за 1 долар.

Для визначення повноти виконання рішення суду старшому державному виконавцю Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Желовніковій Ю. А. належало застосувати курс Національного Банку України (конвертація в національній валюті) саме станом на день платежу.

У разі зазначення в судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Стягувач вважає постанову старшого державного виконавця від 30.10.2023 про закінчення виконавчого провадження незаконною, оскільки в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» заборгованість було стягнуто в національній валюті без урахування суттєвої зміни курсу конвертації, а тому перераховані стягувачу кошти на погашення заборгованості лише частково погасили борг за виконавчим документом.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.03.2024 відмовлено у задоволенні скарги.

Суд першої інстанції виходив з того, щооскільки в рішення суду вказана конкретна сума в гривневому еквіваленті, державний виконавець не наділений повноваженнями самостійні визначати розмір заборгованості та здійснювати перерахунок валютного курсу, визначеного у резолютивній частині рішення.

Суд зазначив, що боржником в самостійному порядку сплачено на користь АТ КБ «ПриватБанк» борг в сумі 138 065,84 грн, вказаний стягувачем при надходженні заяви та оригіналу виконавчого листа до відділу ДВС. Заборгованість була зазначена в сумі 138065,84 грн станом на момент подачі виконавчого документу - на 11.09.2017, виконавчий збір в сумі 13806,58 грн, які стягнуто та перераховано в повному обсязі, тому рішення суду виконано в повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування вказаної ухвали суду, ухвалення нового рішення про задоволення його скарги.

На думку заявника, суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Постанову старшого державного виконавця Желовнікової Ю. А. від 30.10.2023 про закінчення виконавчого провадження необхідно визнати незаконною, оскільки в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» стягнуто суму заборгованості в національній валюті без урахування суттєвої зміни курсу конвертації, перераховані стягувачу кошти на погашення заборгованості лише частково погасили борг за виконавчим документом.

Ленінським районним суду м. Кіровограда від 08.02.2017 видано виконавчий лист №405/7728/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість по кредитному договору №МЮ-206-03/2007 від 15.08.2008 року в сумі 5 252,29 долари СІЛА, що за курсом 25,90 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.10.2016 складає 136 025,56 грн. та судові витрати в сумі 2 040,28 грн.

Стягувачу має бути перерахована сума саме в іноземній валюті, визначена судовим рішенням, а у боржника існує обов`язок виконати зобов`язання саме в іноземній валюті (доларах США), а не у національній валюті України -гривні.

Рішення суду ухвалювалось у 2017 році, погашення заборгованості здійснювалось в листопаді 2023 року, станом на 30.10.2023 року (день погашення заборгованості) курс долара США до гривні склав 36.4216 грн. за 1 долар, а тому 136 025,56 грн, згідно курсу національної валюти станом на 30.10.2017 відповідало 3 734,74 долари США.

Тобто, рішення суду виконано не в повному обсязі, оскільки стягувач не доотримав 1517,55 доларів США.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Старший державний виконавець Подільського ВДВС у місті Кропивницькому Південного МУМЮ (м. Одеса) Желовнікова Ю. А. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому ставить питання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Іншими учасниками справи відзив на апеляційну скаргу не подано.

Стягувач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст. 128-131 ЦПК України, його представником подано заяву про розгляд справи за його відсутності.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення державного виконавця ОСОБА_3 та представника боржника адвоката Ковальову Т. П., які заперечували проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з таких підстав.

Фактичні обставини справи.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.01.2027 задоволено позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість по кредитному договору № МЮ-206-03/2007 від 15.08.2008 року в сумі 5 252,29 долари США, що за курсом 25,90 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.10.2016 року складає 136 025,56 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати в сумі 2 040,28 грн.

На виконання вказаного рішення судом 08.02.2017 видано виконавчий лист №405/7728/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість по кредитному договору №МЮ-206-03/2007 від 15.08.2008 в сумі 5 252,29 долари США, що за курсом 25,90 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.10.2016 року складає 136 025,56 грн, та судові витрати в сумі 2 040,28 грн (а.с.5-6).

Постановою державного виконавця Подільського ВДВС у м. Кропивницький Фесько К. М. від 13.09.2017 відкрито виконавче провадження №54684977 про стягнення з ОСОБА_1 138065,84 грн (а.с.8).

ОСОБА_1 сплачено борг в сумі 138065,84 грн на користь АТ КБ «ПриватБанк», що не заперчувалося сторонами.

Постановою старшого державного виконавеця Подільського ВДВС у місті Кропивницькому Південного МУ МЮ (м. Одеса) Желовнікова Ю. А. від 30.10.2023 закінчено виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 138065,84 грн, у зв`язку із сплатою боргу (а.с.7).

Згідно наданого позивачем курсу гривні щодо іноземної валюти станом на 30.10.2023 по курсу НБУ 1 долар США складає 36,4216 грн (а.с.11).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Чинним законодавством України у разі невиконання судових рішень, які набрали законної сили, передбачена процедура їх примусового виконання.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частина 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» також передбачає, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно із частиною першою статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Частиною першою статті 122 ЦПК України визначено, що строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частини першої статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно із частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вказаний строк є процесуальним, він може бути поновлений за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься переліку таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених ЦПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі №466/948/19 (провадження № 61-16974св19) зроблено висновок, що «з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі № 439/1493/15-ц (провадження № 61-7804св19) зроблено висновок по застосуванню статті 449 ЦПК України та вказано, що «такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті б Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи».

Встановлено, що 13 січня 2021 року старшим державним виконавцем Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

У поданій до суду скарзі АТКБ «ПриватБанк» зазначено, що вперше скарга на дії державного виконавця подана до суду 02.11.2023, ухвалою Ленінського районного суду від 07.11.2023 скаргу повернуто без розгляду.

Ленінським районним судом м. Кіровограда питання про поновлення АТКБ «ПриватБанк» строку на подання скарги не вирішено, поважність причин пропуску строку не встановлено.

Встановлено, що 02.11.2023 АТКБ «ПриватБанк» подано до Ленінського районного суду м. Кіровограда скаргу на рішення державного виконавця (а.с.16).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.11.2023 скаргу повернуто без розгляду (а.с.14-15).

Матеріали справи не містять даних про отримання стягувачем копії ухвали суду від 07.11.2023.

Суд першої інстанції не вирішив поставлене у скарзі питання щодо поновлення строку звернення зі скаргою, не встановив поважність причин пропуску строку.

Вказані стягувачем причини пропуску строку звернення до суду із скаргою є поважними, строк підлягає поновленню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ст. 1, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

У своїй діяльності державний виконавець окрім Закону України «Про виконавче провадження» також керується Інструкцією з організації примусового виконання рішень.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

П. 5 Інструкції передбачено, що у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Закінчення виконавчого провадження здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 39 Закону (п. 21 інструкції).

Так, п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом

Згідно з ч.1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом на

Україні є гривня, а тому законодавство про виконавче провадження не дає виконавцям можливості здійснювати перерахування валютного курсу. Виконавець стягує з боржника ту суму у гривнях, яка була зазначена у судовому рішенні на момент його проголошення і відповідала на той час офіційному курсу валют.

Жодні дії державного виконавця не можуть вносити зміни до судового рішення, такою компетенцією наділений виключно суд у порядку, встановленому процесуальним законом. Дії державного виконавця можуть лише відповідати або не відповідати рішенню суду, але вони не можуть призводити до зміни судового рішення, в кому визначена сума стягнення, оскільки це призведе до зміни резолютивної частини судового рішення, що є неприпустимим.

Відповідно до пункту 47 Розділу V Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг дебетового переказу коштів в іноземній валюті або банківських металів без згоди платника, банк платника, який обслуговує клієнта-боржника або в як відкрито кореспондентський рахунок банку-боржника, перераховує куплену за національну валюту на валютному ринку України іноземну валюту або таку, що конвертована в іншу іноземну валюту, на рахунок органу державної виконавчої служби/приватного виконавця/контролюючого органу не пізніше ніж через два робочих дні після її зарахування на кореспондентський рахунок цього банку. Банк перераховує кошти в іноземній валюті на рахунок органу державної виконавчої служби/приватного виконавця/контролюючого органу не пізніше ніж через два робочих дні з дати списання іноземної валюти з рахунку/кореспондентського рахунку продавця валюти, якщо іноземна валюта купується у клієнтів, які мають рахунки в банку, який обслуговує клієнта-боржника або у якому відкрито кореспондентський рахунок банку-боржника.

Приватний виконавець або орган державної виконавчої служби перераховує стягнуту в іноземній валюті суму стягувачу на його рахунок в іноземній валюті, відкритий в українському банку або у банку іншої країни.

Згідно положень ч. 3, 5 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця. Витрати у зв`язку з валютообмінними фінансовими операціями та інші витрати, пов`язані з перерахуванням коштів, покладаються на боржника.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі №761/12665/14-ц (провадження №14-134цс18) викладено правовий висновок, що у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні, стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.01.2017 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість по кредитному договору №МЮ-206-03/2007 від 15.08.2008 року в сумі 5 252,29 долари США, що за курсом 25,90 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.10.2016 року складає 136 025,56 грн.

Виконавчий лист видано про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість по кредитному договору №МЮ-206-03/2007 від 15.08.2008 в сумі 5252,29 долари США, що за курсом 25,90 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.10.2016 складає 136 025,56 грн.

Судом стягнуто заборгованість у іноземній валюті - в доларах США з визначенням еквіваленту такої суми у гривні станом на день ухвалення рішення у справі.

Виконавче провадження відкрито 13.09.2017, про стягнення заборгованості відповідно до діючого на час видачі виконавчого листа курсу долара США.

Боржником проведено оплату боргу за виконавчим документом у жовтні 2023 року.

Суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.01.2017 виконано у повному обсязі, оскільки стягувачеві не була перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а лише її еквівалент у гривні, що не відповідає курсу гривні щодо іноземної валюти станом по курсу НБУ за 1 долар США на дату погашення заборгованості.

Стаття 451 ЦПК України передбачає, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Колегія суддів вважає, що подана стягувачем скарга є обгрунтованою, тому необхідно визнати неправомірним рішення старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Желовнікової Ю. А. щодо закінчення виконавчого провадження №54684977 і скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №54684977 від 30.10.2023, зобов`язати старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Желовнікову Ю. А. поновити порушене право стягувача АТ КБ «ПриватБанк».

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, ухвала Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.03.2024 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення скарги.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з державної виконавчої служби на користь стягувача підлягає стягненню 3028,00 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги, та в дохід держави 998,00 грн за перегляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.03.2024 скасувати.

Скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на дії старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Желовнікової Юлії Анатолівни, боржник ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірним рішення старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Желовнікової Юлії Анатолівни щодо закінчення виконавчого провадження №54684977, скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №54684977 від 30.10.2023.

Зобов`язати старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Желовнікову Юлію Анатолівну поновити порушене право стягувача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк».

В порядку розподілу судових витрат стягнути з Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - 3028,00 грн сплаченого судового збору.

В порядку розподілу судових витрат стягнути з Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в дохід держави 998,00 грн судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

О. І. Чельник