Справа №333/294/24
Провадження №2/333/1949/24
19 червня 2024 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Холода Р.С.,
за участю секретаря судового засідання Марченко В.С.,
представника позивача ОСОБА_1
10.01.2024 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.11.2021 року між ОСОБА_2 та АТ «ПРИВАТБАНК» було укладено кредитний договір №ZPMWGК00000167 (далі кредитний договір).
Згідно договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати відповідачці кредит у розмірі 710 000 грн. на термін до 01.11.2038 року, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором.
Відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору.
Враховуючи викладене, представник позивача просить стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № ZPMWGК00000167 в розмірі 861 651,26 грн. та судові витрати.
Ухвалою суду від 22.01.2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.
Також, ухвалою суду від 22.01.2024 року витребувано у Міністерства соціальної політики України інформацію про те, чи перебуває ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку як внутрішньо переміщена особа.
29.01.2024 року на адресу суду від Міністерства соціальної політики надійшла відповідь №2164/0/2-24/3, в якій зазначено, що в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб відсутня інформація відносно ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 02.04.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позові, та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідачка ОСОБА_2 до зали судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надала.
Керуючись ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 01.11.2021 року між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено кредитний договір № ZPMWGК00000167.
Відповідно до умов кредитного договору кредитор зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти у вигляді строкового кредиту на придбання нерухомості в розмірі 700 000 грн. та у вигляді відновлювальної кредитної лінії на сплату щорічного страхового платежу в сумі 10 000 грн., а позичальник зобов`язується належним чином використати та повернути кредит в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором (п. 1.1. кредитного договору).
Згідно п. 1.1.1. кредитного договору, проценти за користування кредитом сплачуються у наступному розмірі: 12 % річних розмір процентної ставки за користування кредитом, що діє з дати укладання цього Договору та завершується зі спливом 12 місяців в дату, що передує календарній даті укладання цього Договору та є періодом дій процентної ставки за перший рік кредитування, а також, у розмірі % річних що розраховуються за наступною формулою: процентна ставка = індекс UIRD 12M UAH + 4% (маржа), що діє з наступного дня після закінчення періоду дії ставки за перший рік кредитування. Зазначена формула розрахунку процентної ставки діє протягом всього подальшого строку кредитування та підлягає коригуванню протягом строку дії цього Договору щоразу після перебігу кожного 12-го місяця, що є періодом дії процентної ставки за другий рік кредитування та кожний наступний рік.
У п. 1.3 кредитного договору сторони узгодили термін погашення кредиту до 01.11.2038 року.
У п. 1.8 кредитного договору, укладеного між сторонами зазначено, що сторони домовились, що в разі прострочення зобов`язань за цим договором, починаючи з наступного дня з дати прострочення такого зобов`язання позичальником до повного його виконання , позичальник сплачує кредитору плату за користування кредитом у розмірі подвійної процентної ставки, яка діяла на дату такого прострочення.
Відповідно до п.3.1. кредитного договору, виконання позичальником зобов`язань за цим договором забезпечується іпотекою нерухомого майна житлового призначення, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , згідно іпотечного договору № ZPMWGК00000167/1 від 01.11.2021 року, укладеного між позичальником (іпотекодавцем) та кредитором (іпотекодержателем).
До кредитного договору банком складений графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, з яким відповідачка ознайомилася і погодилася під особистий підпис.
Позивач виконав обов`язок перед відповідачем відповідно до умов договору надавши суму кредиту в розмірі 700 000 грн., що підтверджено меморіальним ордером від 01.11.2021 року.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка не виконувала умови договору та не здійснювала повернення кредиту відповідно до графіку. Станом на 22.11.2023 року утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 861 651,26 грн., яка складається з наступного: 696 588,74 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 165 062,52 грн. - заборгованість за відсотками.
Пунктом 5.2.4 кредитного договору, укладеному між сторонами передбачено, що Банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в частині або в цілому, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором , у випадку невиконання або неналежного виконання будь-яких зобов`язань за цим договором або іпотечним договором.
12.09.2023 року відповідачу, шляхом повідомлення через «ПРИВАТ24», було направлено вимогу про усунення неналежного виконання кредитного зобов`язання та про дострокове повернення кредиту в повному обсязі, яке залишилось без виконання зі сторони відповідача.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У розумінні ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Суд звертає увагу, що до позовної заяви долучено розрахунок заборгованості, з якого вбачається розрахування усієї суми заборгованості з урахуванням також нарахованих відсотків (відсотки передбачені умовами кредитного договору).
Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.
Таким чином, беручи до уваги усе вище викладене, суд дійшов до переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в тому числі процентів за користування кредитом.
На підтвердження умов надання кредиту відповідачці та порушення зобов`язання останньою позивач надав суду виписку по рахункам відповідача за період з 01.11.2021 року по 22.11.2023 року.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд переконаний, що останній вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та процентів.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, судовий збір у розмірі 12 924,77 грн. судом покладається на відповідачку.
Керуючись ст.ст. 526, 549, 551, 610-612, 617, 625, 629, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 280, 289 ЦПК України, суд,-
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 27.06.2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя Р.С.Холод