ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року м.Суми

Справа №592/11397/23

Номер провадження 22-ц/816/1518/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

у присутності:

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Калініна Сергія Костянтиновича,

розглянувши у відкритому судовому засіданніу порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Калініним Сергієм Костянтиновичем,

на рішенняЗарічного районного суду м. Суми від 28 березня 2024 року у складі судді Ніколаєнко О.О., ухвалене в м. Суми, повний текст рішення складено 08 квітня 2024 року,

в цивільній справі за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

28 липня2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА»(далі - ТОВ«Росвен Інвест Україна»)за допомогою засобів поштового зв`язку звернулося до суду з вищевказаним позовом.

Свої вимоги мотивувалотим, що 25 липня 2019 року між Акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» (далі АТ «Кредобанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір ПКК/600, на виконання умов якого банк повністю виконав свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах у строк, вказаний в договорі.

21 грудня 2021 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ«Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами № 2, відповідно до умов якого ТОВ«Росвен Інвест Україна» набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором ПКК/600 від 25 липня 2019 року, укладеним між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1

16 червня 2023 року позивач направив відповідачу вимогу про погашення заборгованості, однак заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена. Згідно розрахунку заборгованість відповідача складає 180 915,69 грн та складається із: заборгованості по тілу кредиту 135 640,85 грн; заборгованості по відсотках 45 274,84 грн, пеня 0 грн.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ«Росвен Інвест Україна» заборгованість по кредитному договору №ПКК/600 від 25 липня 2019 року в розмірі 180 915,69 грн; судові витрати покласти на відповідача.

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11 жовтня 2023 року, з урахуванням ухвали суду від 13 листопада 2023 року, позов ТОВ«Росвен Інвест Україна» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ«Росвен Інвест Україна» заборгованість за кредитним договором № ПКК/600 від 25 липня 2019 року у сумі 180 915,69 грн, судові витрати 2713,74 грн.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 29 листопада 2023 року заочне рішення від 11 жовтня 2023 року у вказаній справі скасовано.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 28 березня 2024 року позовні вимоги ТОВ«Росвен Інвест Україна» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ«Росвен Інвест Україна» суму заборгованості за кредитним договором № ППК/600 від 25 липня 2019 року, станом на 15 червня 2023 року, у розмірі 180 915,69 грн та судовий збір у розмірі 2713,74 грн.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Калініна С.К., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що суд неправильно застосував норми матеріального права, неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову; стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати по оплаті послуг за надання професійної (правничої) допомоги в розмірі 6000 грн, судовий збір в розмірі 536,80 грн за подання заяви про перегляд заочного рішення та за подання апеляційної скарги в розмірі 3220,80 грн.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що будь-яких відомостей про виконання обов`язку кредитора з надання кредитних коштів та отримання їх відповідачем суду не надано, рахунок відповідача, на який перераховано кредитні кошти та відомості щодо руху коштів за рахунком кредитодавця, на який мало бути здійснено повернення кредиту та процентів, суду не надано. Тобто в даному випадку позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування відповідачу коштів по кредитному договору - розрахункового документу (платіжного доручення, меморіального ордера тощо) або виписки з банківського рахунку. Також суд не вказав в рішенні, який доказ підтверджує перерахування відповідачу коштів по кредитному договору.

Звертає увагу суду на те, що позивач двічі не виконав ухвалу суду про витребування доказів на підтвердження обставини перерахування коштів.

Стосовно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості зазначає, що вказаний розрахунок сам по собі не є безспірним доказом наявності заборгованості, оскільки такі документи складаються одноособово стороною позивача та не є первинними документами, які б підтверджували умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зміст зазначених доказів повністю залежить від волевиявлення кредитора або його правонаступника.

Відсутність в матеріалах справи первинних документів не тільки позбавляє суд можливості перевірити факт отримання позичальником коштів у кредит, але й перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстави та порядок нарахування відсотків за користування кредитом.

Позивач правом подати відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористався.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що25 липня 2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № ПКК/600, відповідно до умов якого банк зобов`язався в межах встановленого у розмірі та на умовах обумовлених цим кредитним договором ліміту кредитування, відкрити позичальнику кредитну лінію, в межах якої надавати йому кредити у розмірі та на умовах обумовлених цим кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредити і сплатити проценти за користування ними, а також інші платежі, передбачені цим кредитним договором, у розмірах, визначених відповідно до умов цього договору та Тарифів банку (а.с. 8-10).

Відповідно до умов кредитного договору максимальний ліміт заборгованості за кредитною лінією становить 200 000 грн зі строком повернення кредиту до 25 липня 2022 року та сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 36% річних у разі погашення кредиту після 25 числа місяця, наступного за місяцем отримання кредиту; 0,00001% річних у разі погашення кредиту не пізніше 25 числа місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, при цьому пільговий період не може перевищувати 55 календарних днів.

Згідно п. 4.2, 4.4 видача кредиту (кредитів) за цим кредитним договором здійснюється безготівковим шляхом з визначеного та відкритого банком рахунку обліку кредитної заборгованості (позичкового рахунку) на рахунок позичальника, на якому встановлений поточний ліміт кредитної лінії для подальшого списання коштів з рахунку позичальника, шляхом ініціювання позичальником видаткової операції (видаткових операцій). Датою отримання (датою видачі кредиту) позичальником кредиту є дата проведення відповідної видаткової операції зі списання коштів.

21 грудня 2021 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами № 2, відповідно до умов якого клієнт відступає фактору (передає у власність фактора) права вимоги в повному обсязі за плату та під фінансування від фактора, а фактор набуває (приймає у власність) від клієнта права вимоги в повному обсязі та здійснює їх оплату (фінансування) клієнту (а.с. 16-22).

Згідно витягу з Додатку № 1 до договору факторингу № 2 із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами від 21 грудня 2021 року, відповідно до умов договору факторингу, зокрема пунктів 3.1, 3.2 цього договору, клієнт відступає фактору (передає у власність фактора), а фактор набуває (приймає у власність) від клієнта в повному обсязі права вимоги, зокрема під №604 до ОСОБА_1 за кредитним договором № ПКК/600 від 25 липня 2019 року, розмір заборгованості станом на 21 грудня 2021 року - 180 915,69 грн; сума фінансування 11 035,86 грн (а.с. 23-24).

З копії платіжного доручення № 4203 від 21 грудня 2021 року вбачається, що ТОВ «Росвен Інвест Україна» здійснило оплату фінансування за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 2 від 21 грудня 2021 року на суму 7 892 184,62 грн (а.с. 25).

16 червня 2023 року на адресу відповідача була направлена вимога за № 15653075, якою повідомлено про набуття позивачем права вимоги до відповідача за кредитним договором № ПКК/600 від 25 липня 2019 року та про необхідність у зв`язку з виникненням простроченої заборгованості повернути суму кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту в 30-денний строк з дня отримання даної вимоги. Станом на 16 червня 2023 року загальна сума заборгованості становить 180 915,69 грн (а.с. 4; 7).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії ПКК/600 від 25 липня 2019 року розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 180 915,69 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 135 640,85 грн, заборгованість за відсотками за кредитом 45 274,84 грн (а.с. 26).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості.Нарахування суми заборгованості та відсотків по кредиту відображено у розрахунку заборгованості, який відповідачем належними та допустимими доказами не спростований, а тому оцінивши у сукупності надані докази у справі, виходячи з принципу платності кредиту, дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно п. 1) ч. 1ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 ст. 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно з положеннями ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (ст. 1078 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги.

В даній справі відповідачем ОСОБА_2 факт укладення договору кредитної лінії № ПКК/600 не заперечується.Умовами кредитного договору передбачено, зокрема максимальний ліміт кредитної заборгованості 200 000 грн та розмір процентної ставки за користування кредитними коштами 36% річних у разі погашення кредитної лінії після 25 числа місяця, наступного за місяцем отримання кредиту.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що 25 липня 2019 року відповідач використав кредитні кошти в розмірі 135 640,85 грн. Крім того, з вказаного розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 вносив кошти на погашення кредитної заборгованості на загальну суму 72 453,99 грн. Розмір заборгованості за вказаним кредитним договором по тілу кредиту становить 135 640,85 грн та за процентами 45 274,84 грн, а всього на суму 180 915,69 грн. Нарахування процентів відповідає умовам кредитного договору.

Відповідачем вказаний розрахунок не спростовано, контррозрахунок суду не надано.

Твердження заявника апеляційної скарги щодо недоведеності факту отримання відповідачем кредитних коштів спростовуються матеріалами справи і поясненнями представника апелянта про отримання відповідачем кредитних коштів і внесення ним коштів на погашення кредиту.

Апеляційна скарга доводів щодо правомірності набуття позивачем права вимоги до відповідача за кредитним договором № ППК/600 від 25 липня 2019 року не містить.

Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367; 374; 375; 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Калініним Сергієм Костянтиновичем, залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складене 25 грудня 2024 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова