Справа № 570/1132/24
Номер провадження 2/570/653/2024
У Х В А Л А

08 травня 2024 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Красовського О.О., перевіривши виконання вимог ст.ст.175-177 ЦПК України при подачі цивільного позовуОСОБА_1 до держави Україна в особі Президента України Зеленського Володимира Олександровича як гаранта додержання Конституції України , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача - посольство держави США в державі Україна про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до держави Україна в особі Президента України ОСОБА_2 як гаранта додержання Конституції України , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача - посольство держави США в державі Україна про відшкодування моральної шкоди у розмірі 9 000 000 грн.

Як вбачається з позовної заяви, предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача за відшкодування завданої позивачу моральної шкоди у розмірі 9 000 000 грн.

Як зазначав Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. При цьому пункт 4 постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, якими доказами це підтверджується.

Згідно з п. п. 1, 10 ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Між тим, позивачем не зазначено розрахунок сум компенсації завданої шкоди, у відповідності до п. 3 ч. 3 статті 175, п. 1 частини першої статті 176 ЦПК України. Як вбачається із змісту позовної заяви, розрахунки не зазначені і не містяться в окремому документі.

В порушення вимог Закону України «Про судовий збір» заява не оплачена судовим збором.

Також відповідачем у позовній заяві вказано державу Україна в особі представника - Президента України Зеленського В.О. як гаранта додержання Конституції України. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України). У цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді.

У зв`язку з тим, що позовна заява не відповідала вимогам ст. 175-177 ЦПК України, ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 13.03.2024 року позовна заява залишена без руху, і згідно статті 185 ЦПК України був наданий строк на усунення недоліків, що не перевищує десяти днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

Позивач отримав ухвалу 15.04.2024 р.

Вимоги судді у вказаний строк позивачем не були виконані.

Позивач подав до суду заяву про усунення недоліків, де зазначив:

- що чинним законодавством передбачено, що моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Щодо розміру моральної шкоди зазначає, що законодавством не встановлено конкретний її розмір за порушення того чи іншого права.

Позивачеві пропонувалося обґрунтувати розмір завданої йому шкоди, навести відповідні розрахунки, однак цього зроблено не було.

- пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Позивачеві в ухвалі суду пропонувалося зазначити у позовній заяві повне найменування органу державної влади, через який держава бере участь у справі як відповідач, його місцезнаходження, ідентифікаційний код, відомі номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу та адресу електронної пошти, що не було зроблено.

- що відповідно до ст. 2 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не сплачується за подання заяв про стягнення моральної шкоди.

Але в ухвалі суду зазначалося, що відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання фізичною особою до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (не менше 3028 грн.). Отже, якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов`язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху.

Позивач покликається на те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Визначення відповідача, підстав та предмету спору є правом позивача.

Власне, суд з цим погоджується. За положеннями ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Саме виходячи з завдань та основних засад цивільного судочинства виходив суд, постановляючи ухвалу від 13.03.2024 року.

Проте позивач не забажав прислухатися до думки суду, на що має повне право.

Суд також зазначає, що не погоджується з доводами позивача про те, що позивач звільнений від сплати судового збору.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Якщо позивач через свій майновий стан не має можливості сплатити судові витрати, то ЦПК України та Закон України «Про судовий збір» передбачають механізми звільнення від сплати судового збору, чи зменшення розміру судового збору, відстрочки сплати судового збору. При цьому суд зазначає, що ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Таким чином позивач не усунув зазначені в ухвалі недоліки: не сплатив судовий збір за подання до суду позовної заяви. Щодо решти частини невиконаних вимог суду, то суд вважає, що то є правом позивача, який розпоряджається власними правами на свій розсуд. Суд не може вимагати у позивача обгрунтовувати підставу чи предмет позову. Зазначення в ухвалі суду від 13.03.2024 року відповідних положень носило рекомендаційний характер, зважаючи на положення постанови ВП ВС від 17.04.2018 р. (справа № 523/9076/16-ц).

Відповідно до резолютивної частини ухвали про залишення позовної заяви без руху, позивач був попереджений судом, що у разі невиконання вимог ухвали заява буде вважатись неподаною та повернута позивачеві (ст. 185 ЦПК України).

Таким чином наявні підстави для повернення позивачеві позовної заяви.

Повернення позовної заяви позивачу не є перешкодою у доступі до суду. Це не перешкоджає позивачеві повторному зверненню до суду у разі усунення недоліків позовної заяви, про які зазначалося вище.

Керуючись ст. 185 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до держави Україна в особі Президента України Зеленського Володимира Олександровича як гаранта додержання Конституції України , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача - посольство держави США в державі Україна про відшкодування моральної шкоди - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає позивачеві повторному зверненню до суду у разі усунення недоліків позовної заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: Красовський О.О.