Справа № 161/7905/24
Провадження № 2-о/161/293/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Грень А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа Управління Державної міграційної служби у Волинській області, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа Управління Державної міграційної служби (далі УДМС) у Волинській області.

Вимоги заяви, представник заявника обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та постійно проживає без реєстрації у АДРЕСА_1 .

У листопаді 2022 року, ОСОБА_3 , мати заявниці, звернулася до УДМС у Волинській області із заявою про отримання паспорта громадянина України вперше після досягнення 18-річного віку, оскільки, ОСОБА_1 з 2011 року визнана інвалідом І групи по психічному захворюванню довічно, однак, отримала відмову у зв`язку з тим, що заявник не може надати документи, що підтверджують належність до громадянства України

Просить суд, встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала на території України станом на 24.08.1991 року по теперішній час.

У письмових поясненнях представник заінтересованої особи вказує, що одним із документів для встановлення належності до громадянства України, особа, що подає особа, яка станом на 24.08.1991 року постійно проживала на території України і перебувала в громадянстві колишнього СРСР, але немає у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України, є судове рішення про встановлення такого факту.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.04.2024 року відкрито окреме провадження у справі.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.05.2024 року витребувано докази, що підтверджують обставини заяви.

Представник заявника до судового засідання подала заяву про слухання справи у її відсутності, просила суд заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»).

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Відповідно до підпункту «а» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт «в» пункту 8 Порядку).

Тобто у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Ураховуючи зазначене, необхідно дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.05.2022 року у справі № 505/1871/20 (провадження № 61-1210св21).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Зміїнець, Луцький район, Волинська область, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 5, 41).

Згідно з актом від 28.10.2022 року №38.17/183/2022 Виконавчого комітету Луцької міської ради та записами погосподарської книги села Зміїнець за період 1983-2020 років Княгинінівської сільської ради, встановлено, що ОСОБА_1 , 11.04.1968 року, на протязі 1983-2020 років, постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації (а.с. 6-7).

Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста Луцької центральної районної лікарні Підгайцівської сільської ради, ОСОБА_1 перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 1978 року, з 2011 року встановлено І Б групу інвалідності по психічному захворюванню довічно (довідка до акта огляду МСЕК) (а.с. 9-10).

Із довідки №11.5/-10/1768/2024 від 20.02.2024 року Департаменту соціальної та ветеранської політики, вбачається, що ОСОБА_3 , яка зареєстрована у АДРЕСА_1 , матір заявниці, перебуває на обліку в департаменті, як одержувач державної соціальної допомоги особи з інвалідністю з дитинства, як опікун над ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01.01.2021 року по 30.01.2023 року (а.с. 11).

Крім того, судом встановлено, що матір заявниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та батько заявниці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , документовані паспортами України та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 46-49).

Разом з тим, згідно даних УДМС у Волинській області, місце реєстрації ОСОБА_1 не значиться, з питань набуття громадянства України чи документування паспортом громадянина України, ОСОБА_1 не зверталася, інформація про перетин державного кордону заявницею, відсутня (а.с. 23-26).

Відтак, враховуючи вищезазначені докази, в їх сукупності, суд вважає доведеним факт постійного проживання заявниці на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Також, слід зазначати, що іншого шляху встановлення цього факту, на даний час немає, а його встановлення необхідно заявнику для отримання паспорта громадянина України.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, шляхом встановлення факту постійного проживання га території України станом на 24 серпня 1991 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 27, 77, 81, 263-265, 293, 315, 317, 319, 354 ЦПК України,Закону України «Про громадянство України», суд, -

в и р і ш и в :

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складено 21 червня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.