Справа № 555/923/24
Номер провадження 2-о/555/85/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2024 р.

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Мельничук Н. В.

при секретарі Кравчук С. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту родинних відносин, -

В С Т А Н О В И В:

І.Стислий виклад позиції заявника.

ОСОБА_1 в обґрунтування вимог заяви про встановлення факту вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 77 років померла мати заявника, ОСОБА_5 , яка на дату смерті проживала за адресою зареєстрованого місця проживання мого довірителя - АДРЕСА_1 , і після смерті якої відкрилася спадщина: земельна ділянка для ведення селянського господарства, право на яку належало спадкодавцю на підставі Державного акту Серія ЯЕ N? 229374; земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства , право на яку належало спадкодавцю на підставі Державного акту Серія ЯЕ N? 229376. Відповідно до вимог в ч. 3 ст. 1268 ЦК України - «Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї». За відсутності заповіту ОСОБА_1 та його рідні сестри ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , одержали право на спадщину за законом як спадкоємці першої черги, однак з врахуванням останньої волі матері, - подали відповідні заяви нотаріусу про відмову від спадщини із вказівкою на те, що будь-яких претензій щодо одержання моїм довірителем належного спадкодавцю майна не мають . Виконавши свій синівськиі обов`язок щодо забезпечення належного догляду за матір`ю до її смерті, а також її поховання, ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Рівненського районного нотарільного округу Трембіцького Володимира Ярославовича за оформленням своїх майнових прав спадкоємця, який прийняв спадщину. Підтвердивши право ОСОБА_1 на належне його матері майно, - приватний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв?язку з відсутністю належного документального підтвердження родинних відносин між заявником і спадкодавцем та порекомендував звернутися до суду для підтвердження факту родинних відносин. Зазначене у виданих на ім`я заявника правовстановлюючих документах його призвіще « ОСОБА_6 » не відповідає зазначеному у свідоцтві про смерть матері та виданих на її ім`я державних актах на право власності на земельну ділянку призвіщу « ОСОБА_6 ». Саме помилка у написанні їх призвіща, зумовлює необхідність встановлення в судовому порядку безспірного як для заявника та його рідних сестер, так і для посадових осіб органу місцевого самоврядування, який видав долучену до заяви довідку про зареєстрованих на день відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 осіб, в якій також зазначено про те, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5 такого що має юридичне значення факту родинних відносин.

ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

26 квітня 2024 року заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі.

Заявник в судове засідання не з"явився - представник заявника- адвокат Щур О.В. подав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без його участі та без участі заявника, заяву підтримує повністю .

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, в яких просять розглядати безїх участі, не заперечують щодо задоволення заяви.

Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 77 років померла мати заявника, ОСОБА_5 , яка на дату смерті проживала за адресою зареєстрованого місця проживання мого довірителя - АДРЕСА_1 , і після смерті якої відкрилася спадщина: земельна ділянка для ведення селянського господарства, право на яку належало спадкодавцю на підставі Державного акту Серія ЯЕ N? 229374; земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства , право на яку належало спадкодавцю на підставі Державного акту Серія ЯЕ N? 229376.

Відповідно до вимог в ч. 3 ст. 1268 ЦК України - «Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї».

За відсутності заповіту ОСОБА_1 та його рідні сестри ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , одержали право на спадщину за законом як спадкоємці першої черги, однак з врахуванням останньої волі матері, - подали відповідні заяви нотаріусу про відмову від спадщини із вказівкою на те, що будь-яких претензій щодо одержання моїм довірителем належного спадкодавцю майна не мають .

Обставини на підтвердження зазначених в позові фактів підтверджуються такими такими письмовими доказами: Копії документів, оригінали яких наявні у заявника: ???Паспорт ОСОБА_1 , ID картка НОМЕР_1 , виданий 06.07.2018 року, орган, що видав документ - 5612, із зазначенням РНОКПП; ???Витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 ???Свідоцтво про народження ОСОБА_1 , Серія НОМЕР_2 . ???Свідоцтво про смерть ОСОБА_5 , Серія НОМЕР_3 . ???Довідка, видана виконкомом Тишицької сільської ради. ???Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯЕ N? 229374; ???Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯЕ N? 229376; Заява ОСОБА_2 . Заява ОСОБА_3 . Заява ОСОБА_4 .

У відповідності зі статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу. в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15 та 16 Цивільного кодексу України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Аналогічна позиція викладена у пункті 9 листа Вищого спеціалізованного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13. Так, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини.

Згідно вимог пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Вирішуючи питання про встановлення даних фактів, суд має виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України).

Статтею 315 ЦПК України передбачено перелік справ про встановлення фактів, які розглядаються судом, зокрема згідно з ч. 2 вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно вимог п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Абзацом 2 вказаного пункту Постанови визначено, що наведений у ст. 273 ЦПК (на даний час ст. 315 ЦПК) перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

За правилами п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.5,6,212-215,256-259ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В :

Встановити факт, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження - с. Тишиця, Березнівського ( на даний час - Рівненського) району Рівненської області, є сином ОСОБА_5 , 1936 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Березнівський районний суд Рівненської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Мельничук Н. В.