Справа № 172/351/24
Провадження № 2/172/140/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2024 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Битяка І.Г., за участю секретаря судового засідання Голубенко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Попаснянської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В

До суду надійшов вищевказаний позов. В обґрунтування позовних вимог представник позивача ОСОБА_2 вказує, що ОСОБА_1 , 1954 року народження є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і як наслідок є спадкоємцем першої черги. 13.02.1950 року ОСОБА_3 уклав договір про право будівництва будинку та право безстрокового користування земельною ділянкою із комунгоспом Попаснянської міськради, відповідно до якого комунгосп відводить ОСОБА_3 земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 600 кв.м. під індивідуальне будівництво будинку. Згідно з умовами договору ОСОБА_3 на відведеній ділянці зобов`язується побудувати одноповерховий будинок житловою площею 26,21 кв.м. з трьома кімнатами. Побудована будівля на цій ділянці є приватною власністю ОСОБА_3 . 25.01.1952 року ОСОБА_3 була видана довідка БТІ № 3681, відповідно до якої садиба АДРЕСА_1 зареєстрована по праву забудовника за ОСОБА_3 на підставі вищевказаного договору. Також ОСОБА_3 отримав довідку БТІ про те, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 загальною площею 600 кв.м. на підставі рішенні Попаснянської міської ради від 10.09.1953 року № 23 зареєстрована за ОСОБА_3 . У подальшому ОСОБА_3 рішенням виконкому Попаснянської міської ради дозволено будівництво нового будинку під номером АДРЕСА_2 в замін старого, який прийшов у непридатність. ОСОБА_3 побудував новий будинок за цією адресою, що підтверджується технічним паспортом від 10.08.1987 року. Позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 1970 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Станом на дату його смерті у будинку АДРЕСА_2 проживали ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , станом на дату смерті якої ОСОБА_1 також проживав за вищевказаною адресою. Відповідно до довідки Попаснянської міської ради від 13.07.1981 року, виданої ОСОБА_1 , останній дійсно проживає в АДРЕСА_2 та є єдиним спадкоємцем після померлої матері ОСОБА_4 . Пілся смерті батька та матері позивач сплачував комунальні послуги, здійснював ремонт, управління та експлуатацію житлового будинку і земельної ділянки, що розташовані в АДРЕСА_2 . З початком збройної агресії росії, ОСОБА_1 був вимушений переїхати до м. Києва, де став на облік як внутрішньо-переміщена особа. У зв`язку з вимушеним переїздом у позивача наявні лише ті правовстановлюючі документи, копії яких долучені до позову. Копії квитанцій залишилися в м. Попасна, яка наразі є тимчасово окупованою територією. У позивача відсутня можливість оформити право власності на згадані вище земельну ділянку та житловий будинок в позасудовий спосіб, оскільки нотаріуси відмовляють у відкритті спадкової справи. Враховуючи, що спадкові правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України та те, що визначений у статті 549 ЦК Української РСР 1963 року строк для прийняття спадщини (шість місяців) після смерті батьків закінчився до 01.01.2004 року, вважає за необхідне при вирішенні справи керуватися правовими нормами ЦК Української РСР 1963 року. Тому позивач в порядку ст. 549 ЦК Української РСР 1963 року вступив в управління земельною ділянкою та будинком, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , одразу після смерті батька та матері і проживав там до початку повномасштабної війни з рф. Таким чином на підставі ст. 559 ЦК Української РСР, чинного на момент відкриття спадщини, визнається таким, що прийняв спадщину. Просить суд: визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 600 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та житловий будинок площею 55,7 кв.м. за цією ж адресою.

Ухвалою від 11.03.2024 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Сторони про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до такого.

Згідно з копією рішення виконкому Попаснянської міської ради від 30.07.1967 року № 23 ОСОБА_3 дозволено будівництво нового будинку під номером АДРЕСА_2 в замін старого, який прийшов у непридатність.

З копії технічного паспорта виданого 10.08.1987 року Первомайською виробничою групою ОСОБА_3 є власником житлового будинку по АДРЕСА_2 . Будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 600 кв.м.

В свідоцтві про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьками останнього записані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .

Згідно з копією довідки Попаснянської міської ради від 13.07.1981 року виданої ОСОБА_1 , останній дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_2 і є єдиним спадкоємцем після померлої матері ОСОБА_5 .

Місце реєстрації позивача відповідно до позовної заяви розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом (п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2004 року).

Відповідно до положень ст. 525 ЦК Української РСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст. 549 ЦК Української РСР 1963 року).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які померли в 1977 та 1979 роках відповідно. ОСОБА_3 побудував житловий будинок на земельній ділянці, що розташована по АДРЕСА_2 . На момент смерті матері позивач проживав за вказаною адресою. Однак, суд зауважує, що спірні об`єкти у вигляді земельної ділянки та житлового будинку розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , тоді як відповідно до відомостей позовної заяви місце реєстрації ОСОБА_1 АДРЕСА_2 . Також позивач не надав суду доказів звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Не зрозумілим також є та обставина, що позивач з 1979 року не прийняв та не оформив належним чином спадщину.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 1216-1218 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 211, 247, 259, 263 ЦПК України, -

У Х В А Л И В

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Попаснянської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк