справа № 462/5494/21
УХВАЛА

20 грудня 2024 року

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Іванюк І.Д.

секретаря судового засідання: Петришак С.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові заяву ОСОБА_1 в інтересах якого діє його представник - адвокат Куцалаба Галина Василівна про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа та видачу його дубліката,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 в інтересах якого діє його представник адвокат Куцалаба Галина Василівна звернувся до суду із заявою, в якій просить поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого 04.08.2014 року на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 06.10.2021 року у справі № 462/5494/21 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та видати дублікат виконавчого листа у вказаній справі. Заяву обґрунтовує тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 06.10.2021 року у справі № 462/5494/21 задоволено позов ОСОБА_1 ; визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною від 06.05.2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 3919, про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» заборгованості в розмірі 6915,17 грн, а також стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» на користь ОСОБА_1 5862 грн 00 коп. судових витрат. На виконання вказаного рішення суду 10.11.2021 року Залізничним районним судом м. Львова було видано виконавчий лист. Згідно із відповіддю Залізничного районного суду м. Львова від 01.10.2024 року, такий виконавчий лист разом із рішенням суду був скерований за адресою проживання позивача. Водночас позивач вказаних документів не отримував, а пошуки таких не призвели до позитивного результату. За вищенаведених підстав, представник ПАТ КБ «Приватбанк» просить визнати поважними причини пропуску строку для пред`явлення до виконання вказаного виконавчого листа та задовольнити заяву.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду були повідомлені належним чином. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення даного питання. (ч. 3 ст. 433, абз. 2, ч. 3 ст.442 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від Залізничного районного суду м. Львова від 06.10.2021 року у справі № 462/5494/21 задоволено позов ОСОБА_1 , визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною від 06.05.2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 3919, про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» заборгованості в розмірі 6915,17 грн, а також стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» на користь ОСОБА_1 5862 грн 00 коп. судових витрат.

За заявою позивача від 27.10.2021 року Залізничним районним судом м. Львова 10.11.2021 року було видано виконавчий лист та разом із рішенням суду був скерований за адресою проживання позивача: АДРЕСА_1 (а.с. 66-68).

08.12.2021 року позивач повторно звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа та рішення суду (а.с. 70), на що листом в.о. голови суду від 21.12.2021 року останнього повідомлено про те, що вказані документи надіслані йому за вказаною ним адресою проживання (а.с. 72).

30.08.2024 року представник позивача звернулась до суду із заявою про видачу виконавчого листа та рішення суду (а.с.73), на що листом голови суду від 01.10.2024 року за вказаною представником позивача адресою електронної пошти останню повідомлено про те, що вказані документи надіслані позивачу 10.11.2021 року за вказаною ним адресою проживання (а.с. 76).

20.11.2024 року представник позивача звернулась до суду із заявою про видачу повторної копії рішення суду (а.с. 78).

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини 3 статті 129 Конституції України зазначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно з частиною 1 статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до пункту 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З наведеного вбачається, що положеннями Цивільного процесуального Кодексу України передбачена можливість видачі по справі лише одного виконавчого листа та його дублікат може бути виданий судом лише у випадку втрати оригіналу, під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа вирішальним є встановлення обставин втрати оригіналу виконавчого листа

Єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. На цьому наголосив Верховний Суд у своїй постанові від 17 листопада 2021 рокуу справі № 419/310/12, провадження № 61-13084св21, аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 квітня 2020 року в справі № 2-212/10 (№ 61-17664св20)та від 06 листопада 2019 року в справі № 2-1053/10 (провадження № 61-18169св18).

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18).

Водночас, видача дубліката виконавчого листа взаємопов`язана із визначеним Законом України «Про виконавче провадження» строком для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Строк звернення до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа спливає з строком для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Від вирішення питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. В разі визнання неповажними причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачом і відмови у поновленні пропущеного строку, суд відповідно відмовляє у видачі дубліката виконавчого листа. В свою чергу, поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 12.09.2018 року у справі №401/3246/16-ц, від 26.07.2018 року у справі №524/1880/16-ц.

Відповідно до частини 1, 2 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно ст. 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Окрім того, частиною 1 ст. 433 ЦПК України передбачено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Водночас, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Олександр Шевченко проти України).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року в справі Устименко проти України, заява № 32053/13 ).

Таким чином, становлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаних принципів. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

У заяві про видачу дублікату виконавчого листа вказано, що стягувач не отримував оригінал виконавчого листа, водночас жодного доказу на підтвердження того, що поштові відправлення від суду на його адресу не надходили ним не надано. Також у заяві про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, жодних причин пропуску такого строку заявником не зазначено та не надано доказів на підтвердження цього. Таким чином доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію заявником своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, він не надав. Водночас, з матеріалів справи вбачається, що заявник та його представник 3 рази до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, звертались до суду із заявами про видачу виконавчого листа (останній раз 30.08.2024 року), на що останні повідомлялись судом про те, що виконавчий лист за заявою заявника 10.11.2021 року скеровано на його адресу, однак жодних дій для своєчасного отримання дубліката вказаного виконавчого документу не вчиняли.

За наведеного, оскільки відсутні підстави для поновлення строку пред`явлення зазначеного виконавчого листа до виконання, а суд не може безпідставно поновити такий строк, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд, тому у задоволенні вимог заявника слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 258, 260, 433, п.17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах якого діє його представник - адвокат Куцалаба Галина Василівна про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа та видачу його дубліката відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала, набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Повний текст ухвали складено та підписано 23.12.2024 року.

Суддя: Іванюк І.Д.