У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову у задоволенні заяви про відвід

10 квітня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Морозов В.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву про відвід судді Черкаського районного суду Черкаської області Смоляра Олександра Андрійовича, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 , Мошенська ОТГ Тубільцівський Старостинський округ про визнання права власності на 1/2 частини земельної ділянки та її поділ об`єднаним в одне провадження з позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Мошенська ОТГ Тубільцівський Старостинський округ про визнання права власності на 1/2 частини земельної ділянки та її поділ,-

в с т а н о в и в :

У провадженні судді Черкаського районного суду Черкаської області Смоляра О.А. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 , Мошенська ОТГ Тубільцівський Старостинський округ про визнання права власності на 1/2 частини земельної ділянки та її поділ об`єднаним в одне провадження з позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Мошенська ОТГ Тубільцівський Старостинський округ про визнання права власності на 1/2 частини земельної ділянки та її поділ.

09.04.2024 року позивачем у справі ОСОБА_1 у порядку ст.ст. 36, 37, 39-40 ЦПК України подано до канцелярії суду заяву про відвід судді Смоляра О.А.

Вказана заява мотивована тим, що головуючий у справі зацікавлений в результаті її розгляду, оскільки проявляв недоброчесність під час слухання справи. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 вказує, що 27.03.2024 року постановою Черкаського апеляційного суду у цій справі було скасовано ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 19.01.2024 року про призначення експертизи. Окрім того, ОСОБА_1 вказує, що при поданні позовної заяви ОСОБА_3 від 04.01.2023 року, яка у подальшому була об`єднана зі справою №707/474/22, судом не було витребувано у ОСОБА_3 доказ досудового врегулювання спору, хоча ОСОБА_1 відповідне усне клопотання подавалося. Так як ОСОБА_3 долучила до позовної заяви витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.02.2022 року, який на момент подання заяви був недійсним, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.09.2022 року, який долучений ОСОБА_1 до матеріалів справи.

Також, заявником у заяві вказано, що у разі формального розгляду заяви про відвід судді Смоляра О.А. та ігнорування вищевказаних нормативних актів України, він вимушений буде звернутися з заявою до керівника Черкаської обласної прокуратури про внесення до ЄРДР та початком досудового розслідування відносно окремих осіб Черкаського районного суду Черкаської області за ст. 27, ч. 3 ст. 190, ст. 366 Кримінального кодексу України.

На переконання заявника, дані обставини свідчать про упередженість судді Смоляра О.А.

У своїй ухвалі від 09.04.2024 року суддя Смоляр О.А. дійшов висновку про необґрунтованість відводу та необхідність передачі заяви для вирішення питання про відвід судді, який не входить до складу суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2024 року головуючим суддею щодо розгляду заяви про відвід визначено суддю Морозова В.В.

Згідно з частиною сьомою статті 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Частиною восьмою статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Підстав для розгляду заяви з викликом учасників судового провадження суддя не вбачає.

До початку розгляду заяви по суті заявником через систему "Електронний суд" 10.04.2024 року подано до суду заяву про долучення до матеріалів справи копії огляду постанов Верховного Суду від 22.03.2024 року у зв`язку із недовірою до головуючого у справі № 707/474/22.

Вивчивши подану заяву про відвід та ознайомившись із ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Смоляра О.А. від 09.04.2024 року, суддя вважає необхідним зазначити наступне.

Виходячи з положень частини другої статті 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у ст.ст. 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відповідно до частини третьої статті 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Стаття 36 ЦПК України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді та вказує, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з частиною четвертою статті 39 ЦПК України встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді під час розгляду справи.

Наявність безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення у справі "Хаушильд проти Данії" від 24.05.1989).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" зазначено, що у кожній окремій справі необхідно вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Отже, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Таким чином, необхідно у кожній окремій справі вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Тобто для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Наявність підозр у заявника без подання доказів не є безумовною підставою для відводу, зважаючи на дію презумпції особистої неупередженості суддів, яка діє до тих пір, поки не доведено інше.

Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що, з одного боку, дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а, з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Аналізуючи викладені норми чинного законодавства, суддя дійшов висновку, що доведення факту наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, шляхом подання суду відповідних належних та допустимих доказів, є обов`язком учасника провадження, яким заявлено відвід.

Слід наголосити, що неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді, але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду. За виключенням надзвичайних обставин, заява про справжню або можливу упередженість не є питанням поведінки судді.

Суддя переконаний, що у цій справі недостатньо ознак для того, щоб вирішити, що суддя Черкаського районного суду Черкаської області Смоляр О.А. проявляв особисту упередженість.

Крім того, з причин, викладених нижче, суддя вважає, що у цій справі також відсутня небезсторонність суду за об`єктивним критерієм.

Так, перевіривши наведені ОСОБА_1 підстави для відводу, суддя констатує, що у своїй заяві він фактично висловлює свою незгоду з прийнятими суддею Смоляром О.А. процесуальними рішеннями, зокрема, щодо відмови у клопотанні заявника про витребування доказів у відповідача ОСОБА_3 .

Вказані вище обставини не є підставою для відводу судді, що передбачені ст. 36 ЦПК України, та не можуть оціночно визначатись стороною як сумніви у його об`єктивності, неупередженості та незаінтересованості при розгляді цивільної справи.

Як уже наголошувалося, відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Відтак, прийняття того чи іншого процесуального рішення, у тому числі і з приводу заявлених сторонами клопотань, не може свідчити про упередженість судді, оскільки вирішення зазначених питань процесуально віднесено до компетенції суду.

Cумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та, відповідно, змін його складу.

Щодо зазначення заявником ОСОБА_1 у заяві про відвід про те, що у разі формального розгляду заяви про відвід судді Смоляра О.А. та ігнорування вищевказаних нормативних актів України, він вимушений буде звернутися з заявою до керівника Черкаської обласної прокуратури про внесення до ЄРДР та початком досудового розслідування відносно окремих осіб Черкаського районного суду Черкаської області за ст. 27, ч. 3 ст. 190, ст. 366 Кримінального кодексу України, то вважаю за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 6 ЗУ "Про судоустрій та статус суддів", здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Звернення до суду громадян, організацій чи посадових осіб, які відповідно до закону не є учасниками судового процесу, щодо розгляду конкретних справ судом не розглядаються, якщо інше не передбачено законом. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Вказані висловлювання заявника ОСОБА_1 у заяві про відвід судді, суддя розцінює як втручання у здійснення правосуддя та спробу чинити вплив та тиск на суд, тому беручи до уваги положення ст. 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суддя зауважує, що втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Щодо заяви ОСОБА_1 від 10.04.2024 року про долучення до матеріалів справи копії огляду постанов Верховного Суду від 22.03.2024 року, суддя вважає що дані матеріали не стосуються розгляду заяви про відвід судді Смоляра О.А. та не підтверджують наявність чи відсутність підстав для відводу судді Смоляра О.А., тому питання про їх долучення до матеріалів справи не може бути розглянуто у рамках розгляду даної заяви та суд не бере їх до уваги.

Суддя не вбачає жодної обставини, яка давала б підстави для сумніву в об`єктивності, неупередженості та незаінтересованості судді Смоляра О.А. при розгляді даної цивільної справи, а тому побоювання заявника щодо небезсторонності судді Черкаського районного суду Черкаської області Смоляра О.А. не можна вважати об`єктивно виправданими, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях та суб`єктивній оцінці заявником обставин.

Інших обставин, які б слугували підставою для відводу судді, заявником не зазначено.

Підсумовуючи, суддя наголошує на важливості інституту відводу судді для забезпечення безстороннього розгляду справи, але вмотивованість заяви про відвід судді є процесуальним обов`язком учасника, який повинен добросовісно реалізовувати надане йому право.

Ураховуючи наведене, заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Смоляра О.А. суддя вважає необґрунтованою, непереконливою та недоведеною, а тому вона не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36-40 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Черкаського районного суду Черкаської області Смоляра Олександра Андрійовича, що подана в межах розгляду цивільної справи 707/474/24 - відмовити.

Ознайомитись з повним текстом ухвали, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя: В. В. Морозов