Справа № 585/2306/24
Номер провадження 2/585/704/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.,

Справа № 585/2306/24, провадження № 2/585/704/24

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідач: Роменська міська рада Сумської області,

розглянув в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та про встановлення факту визнання батьківства.

Представник позивача: ОСОБА_2 , яка діє на підставі Довіреності від 12.04.2024, Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії СМ № 000401 від 29 вересня 2014 року.

Представник відповідача ОСОБА_3 , яка діє на підставі довіреності від 01.01.2024.

Стислий виклад позицій учасників справи:

Адвокат Мороз Л. О., звернулася до суду з позовом як представник позивача ОСОБА_1 до Роменської міської ради Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та про встановлення факту визнання батьківства.

В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_4 , який за життя склав заповіт посвідчений секретарем Коржівської сільської ради Роменського району Сумської області, та зареєстрований в реєстрі за № 3, яким все майно, яке на день його смерті залишиться йому належним з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, заповів ОСОБА_1 , 1954 р.н.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до якої входять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,33 га, що розташовані на території Коржівської сільської ради Роменського району Сумської області.

Але позивач не знала про існування заповіту , оскільки родинні відносини між нею та батьком документально не підтверджуються через те, що її прізвище відмінне від прізвища батька, записане за прізвищем матері- ОСОБА_5 , вчасно до нотаріуса не звернулась. А на даний час, вирішивши таки звернутися до суду з заявою про встановлення факту визнання батьківства, та отримавши довідку виконавчого комітету Роменської міської ради, їй стало відомо про наявність заповіту на її користь, після цього вона знайшла заповіт і у документах померлого батька.

У Постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року по справі № 591/1271/18 міститься правова позиція, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Просить визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк у два місяці з дня вступу рішення в законну силу для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та встановити факт визнання батьківства ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася у с. Біловоди Роменського району Сумської області.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_4 був її батьком, з її матір`ю він жив разом, починаючи приблизно з початку 50-х років , допоки мати не померла, у 2005 році. Її батько, ОСОБА_4 помер у 2007 році, і вона не знала, що він за життя склав на неї заповіт. Позов просила задовольнити.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

21 травня 2024 року справу прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання (а.с.18).

13 червня 2024 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с.22).

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, від представника надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності (а.с.22).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно паспорту серії МА810944 від 27.04.2000 ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Біловоди Роменського району (а.с.8-9).

До укладення шлюбу позивач мала прізвище ОСОБА_5 (а.с.12 зворот).

У свідоцтві про народження позивача ОСОБА_7 в графі батько зазначений ОСОБА_4 , мати ОСОБА_8 (а.с.14 зворот).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконкомом Коржівської сільської ради Роменського району Сумській області 16.02.2007 року (а.с.13).

За життя, а саме 20.02.2003 останній залишив заповіт, посвідчений ОСОБА_9 - секретарем Коржівської сільської ради Роменського району Сумської області, та зареєстрований в реєстрі за № 3, яким все майно, яке на день його смерті залишиться йому належним з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, заповідано ОСОБА_1 , 1954 р.н.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до якої входять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,33 га, що розташовані на території Коржівської сільської ради Роменського району Сумської області та належали спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії 1-СМ №003854, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №469 (а.с.16).

Згідно витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину)№ 76589621 від 12.04.2024 року спадкова справа після смерті ОСОБА_4 16.02.2007 року не заводилася (а.с.15).

У довідці виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області від 12.04.2024 року № 1-48 вказано про те, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Спадкоємцем на все майно після смерті ОСОБА_4 являється його дочка ОСОБА_1 . Заповіт від імені ОСОБА_4 виконкомом Коржівської сільської ради посвідчувався 20 лютого 2003 року, зареєстровано в реєстрі за № 3. На час смерті ОСОБА_4 був зареєстрований за даною адресою один (а.с.15 зворот).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона є донькою позивачки. ОСОБА_8 (мати позивачки) була її (свідка) бабусею, а ОСОБА_4 був її (свідка) дідусем. Він проживав в с. Піски Роменського району, у нього було двоє дітей, її (свідка) мати та її брат. Дідусь і бабуся проживали разом десь з 1950 років, у 1953 народився мамин брат, а у 1954 році її мати (позивач по справі).

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона позивачці доводиться невісткою, проживає в родині Блізченків з 2002 року. Батьки свекрухи проживали неподалік від них. ОСОБА_12 був батьком позивачки, за життя називав її ( ОСОБА_1 ) донькою. Остання його і поховала, оскільки мама свекрухи померла раніше за чоловіка.

З проаналізованих обставин, судом встановлено, що їм відповідають правовідносини щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та про встановлення факту визнання батьківства.

При розгляді даної заяви судом застосовані норми права:

Відповідно ст.4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що респондується з відповідною позицією Верховного Суду України, викладеною у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

У п.24 Постанови Пленуму № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Верховний Суд України роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3).

Мотиви суду

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, кожен окремо та в сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Позивач своєчасно не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки їй не було відомо про існування заповіту на її користь. Про те, що батько склав на неї заповіт, вона дізналась лише після того, як вирішила встановити факт батьківства зі своїм батьком, ОСОБА_4 , (у свідоцтві про її народження записане лише ім`я та прізвище батька ОСОБА_4 ) та отримала довідку виконавчого комітету Роменської міської ради за №148, в якій зазначено про складений на її користь заповіт.

Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, згідно якої при вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Суд визнає поважними причини пропуску строку для прийняття позивачем спадщини.

Крім цього, суд вважає доведеним і те, що ОСОБА_4 був батьком позивача. Зазначений факт підтвердили в суді свідки, при аналізі показів яких суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_4 з народження доньки визнавав себе її батьком, вони проживали разом і за життя він склав на неї заповіт.

Отже необхідно встановити факт батьківства між позивачкою та спадкодавцем, та визначити позивачці додатковий строк для прийняття нею спадщини .

Судові витрати слід залишити за позивачем, оскільки вимога щодо їх стягнення з відповідача позивачем не висувалася.

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст. ст. 5, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Роменської міської ради Сумської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та про встановлення факту визнання батьківства, задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк у два місяці з дня вступу рішення в законну силу для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт визнання батьківства ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася у с. Біловоди Роменського району Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Роменська міська рада Сумської області, ел. пошта , тел. 74, адреса 42000, Сумська область місто Ромни бул. Шевченка, 2 .

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова