Справа №: 272/1404/23
Провадження № 2/272/160/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року

Андрушівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: Карповця В.В.

з участю секретаря судового засідання: Степанчук Т.В.

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про зняття арешту з майна, суд

встановив:

Представник позивача звернувся до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про зняття арешту з майна.

На обгрунтування позовних вимог, зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на на квартиру АДРЕСА_1 . Реалізуючи своє законне право на спадщину позивачка звернулася до державного нотаріуса Андрушівської державної нотаріальної контори Житомирської області, для отримання свідоцтва про право на спадщину. Але отримала відмову від нотаріуса на підставі п.1 ч. 1 ст. 49 Закону України Про нотаріат та підпункту 4.18 пункту 4 Глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у зв`язку з тим, що якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчим органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Згідно з додатковими даними цього ж Реєстру, Архівний номер: 2211869ZITOMIR18, Архівна дата:30.09.2000, Дата виникнення:14.03.1990, № реєстра:14, внутр.№ AE012E3F2AF2AF1512D7133.

Таким чином, ініціатором арешту нерухомого майна померлого ОСОБА_2 , від 14.03.1190 року був Андрушівський РОВД.

03.11.2023 року за вихідним № 162 в інтересах ОСОБА_1 на ім`я начальника відділу поліцейської діяльності №1 Бердичівського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області Національної поліції України майора поліції Леоніда Марчука, була направлена письмова заява з вимогою про зняття арешту з нерухомого майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 гр. ОСОБА_3 .. Однак, станом на дату звернення до суду з даним позовом, жодної відповіді на адресу Адвокатського бюро чи позивача - ОСОБА_1 не надходило.

Також, слід зазначити про те, що нерухоме майно, на яке Андрушівським РОВД за №14 від 14.03.1990 року було накладено арешт за адресою Житомирська область, Андрушівський р-н, с.Загуйва не відповідає дійсності, оскільки в створеній 1923 року Гальчинській сільській раді в с. Гальчин Андрушівської волості Житомирського повіту Волинської губернії станом на 17 грудня 1926 року на обліку числилися хутори Загуйва та Запольщина, котрі, станом на 1 жовтня 1941 року, не перебували на обліку населених пунктів, що підтверджується в тому числі відсутністю в адміністративно-територіальному устрою колишнього Андрушівського і теперішнього Бердичівського району Житомирської області такого села як Загуйва.

Враховуючи викладене представник позивача просить зняти арешт з нерухомого майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 датою виникнення якого є 14.03.1990, № реестра: 14, ініціатор Андрушівський РОВД (правонаступник - ГУНП в Житомирській області Національної поліції України).

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити.

07.02.2024 представником відповідача ОСОБА_4 до суду поданий відзив, у якому вказано, що позовна заява ОСОБА_1 є безпідставною та необґрунтованою. Заперечення проти позову представник відповідача обґрунтовує тим, що ГУНП в Житомирській області є неналежним відповідачем у справі, оскільки не є правонаступником УМВС України в Житомирській області. Також представник відповідача вважає, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, тому у задоволенні позову просить відмовити.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого ВРАЦС Андрушівського районного управління юстиції Житомирської області ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , про що в Книзі реєстрації смертейроку зроблений відповідний актовий запис за №79 (а.с.15).

Під час спільного проживання в шлюбі, подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за власні кошти було придбано нерухомість у вигляді трикімнатної квартири в житловому кооперативі Піонер, загальною площею 60.7 м2, за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_2 відкритась спадщина на спадкове майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав (а.с.9).

Реалізуючи своє законне право на спадщину позивачка звернулася до державного нотаріуса Андрушівської державної нотаріальної контори Житомирської області, для отримання свідоцтва про право на спадщину. Але отримала відмову від нотаріуса на підставі п.1 ч. 1 ст. 49 Закону України Про нотаріат та підпункту 4.18 пункту 4 Глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у зв`язку з тим, що якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчим органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту (а.с.7-8).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №349179996 за померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянка ОСОБА_2 знаходиться обтяження у вигляді арешту (архівний запис), підставою якого є повідомлення, б/н, Андрушівське РОВД. Об`єктом обтяження є невизначене майно, будинок, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле. Житомирська область, Андрушівський р-н, с. Загуйва. Згідно з додатковими даними цього ж Реєстру, Архівний номер: 2211869ZITOMIR18, Архівна дата: 30.09.2000, Дата виникнення: 14.03.1990, №реестра: 14, внутр. № AE012E3F2AF2AF1512D7133.Таким чином, ініціатором арешту нерухомого майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , від 14.03.1190 року був Андрушівський РОВД (а.с.10).

Щодо посилання представника відповідача на те, що Головне управління Національної поліції України у Житомирській області є неналежним відповідачем у даній справі, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів МВС" від 16.09.2015 №730 передбачено ліквідацію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області та створення Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

В силу ст. 1 Закону України "Про міліцію"міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію"Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Зміст наведених законів дає підстави для висновку, що основні завдання та функції держави, які покладались на міліцію та поліцію є тотожними, однорідними.

З аналізу положень Закону України "Про Національну поліцію"слідує висновок, що у зв`язку з його прийняттям проводилась реорганізація юридичних осіб публічного права.

На місце ліквідованого Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області та його структурних підрозділів утворено Головне управління Національної поліції в Житомирській області з відповідними структурними підрозділами, на які законом покладені аналогічні функції, що полягають у забезпеченні охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Отже, твердження відповідача, що поліція в Україні не є правонаступником міліції, а тому Головне управління Національної поліції в Житомирській області не є правонаступником Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області є безпідставними, а заявлення даного позову до Головного управління Національної поліції України у Житомирській області є обґрунтованими, так як спрямоване на ефективне відновлення порушених прав позивача.

Позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку зняти обтяження з нерухомого майна. Вважає, що на належне йому майно безпідставно накладено обтяження, чим порушені його майнові права щодо розпорядження власністю.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтями 319, 321 Цивільного кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частинами першою, другою та четвертою ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Частиною 1 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 12 ч. 1, 2, 3, 4 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене та те, що обставини викладені у позовній заяві повністю визнані відповідачем, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку зняти обтяження з нерухомого майно, чим порушені його майнові права щодо розпорядження власністю.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16,319, 321ЦК України,ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» ст.ст. 4, 12, 28, 76 - 89, 263-265, 268, 273, 280-281, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов задоволити.

Зняти арешт з нерухомого майна, а саме з квартири АДРЕСА_1 , яка належить померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 датою виникнення якого є 14.03.1990, № реестра: 14, ініціатор Андрушівський РОВД (правонаступник - ГУНП в Житомирській області Національної поліції України.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Андрушівський районний суд Житомирської області. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:В. В. Карповець