Номер провадження: 22-ц/813/4004/24
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Карташова О.Ю., Стахової Н.В.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач -ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3

на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2023 року, постановлену Суворовським районним судом м. Одеси у складі: судді Сувертак І.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулась з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 25000 грн, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини, та стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2023 року передано цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, на розгляд до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Передаючи справу за підсудністю до вказаного суду, суд виходив з того, що зареєстрованим місцем проживання позивача є адреса: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду, продовжити розгляд справи Суворовським районним судом м. Одеси.

Вказує на те, що суд порушив права позивачки, передбачені Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», що вказане підтверджується довідками від 13 червня 2017 року № 5138-7065, та від 17 січня 2019 року № 5138-, відповідно до яких ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_4 взяті на облік як внутрішньо переміщених осіб, копії яких долучено до апеляційної скарги.

Відзиву у визначений судом строк не надійшло.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2023 року до Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 подано позовну заяву, позовними вимогами якої є стягнення аліментів.

Судом встановлено, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, оспорюваних прав, свобод, чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 27 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

У відповідності до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Відповідно довідки № 374506 від 21 грудня 2023 року з Єдиного державного демографічного реєстру, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно довідки № 374527 від 21 грудня 2023 року з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.

У постанові від 29 липня 2019 року у справі № 409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно ст. 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст. 1 цього Закону.

Суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 , звертаючись до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом про стягнення аліментів, зазначила, що фактичне місце її проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 .

Колегія суддів звертає увагу на те, що з 2016 року в Україні створено Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року № 646 «Про затвердження Порядку створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб».

З урахуванням зазначеного, з метою забезпечення принципу справедливого судового розгляду, для отримання даних про місце проживання (перебування) позивача ОСОБА_1 суд задля перевірки вказаних заявницею відомостей щодо місця свого проживання витребувати відповідну інформацію із Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб у Міністерства соціальної політики України.

Відповідних дій для з`ясування місцезнаходження позивачки, у тому числі звернення до Міністерства соціальної політики України, судом вчинено не було, що призвело до порушення прав ОСОБА_1 на вільний доступ до правосуддя та до належного суду.

До апеляційної скарги позивачка долучила довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 13 червня 2017 року № 5138-7065 та від 17 січня 2019 року № 5138-, відповідно до яких ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_4 взяті на облік як внутрішньо переміщених осіб, фактичним місцем проживання/перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є адреса: АДРЕСА_3 (а.с. 23,24).

Отже, ОСОБА_1 як внутрішньо переміщена особа, місце перебування якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , що відноситься до території Суворовського районного суду м. Одеси, має право подати позов про стягнення аліментів за зареєстрованим місцем її перебування.

Тому вказана справа підсудна Суворовському районному суду м. Одеси.

Вирішуючи питання про прийняття доказу, доданого скаржником до апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і про відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні по суті спору.

Ураховуючи вищевикладене та підстави позову, апеляційний суд вважає, що з урахуванням виключного значення такого доказу для правильного вирішення питання про визначення підсудності, слід прийняти до уваги копії довідок від 13 червня 2017 року № 5138-7065, та від 17 січня 2019 року № 5138-, відповідно до яких ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_4 взяті на облік як внутрішньо переміщених осіб.

З урахуванням наведеного, наявності у позивачки передбаченого ч. 1 ст. 28 ЦПК України права підсудності за своїм вибором (правило альтернативної підсудності), помилковим є висновок суду першої інстанції щодо непідсудності суду вказаної справи та її направлення за підсудністю до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

На вказане суд першої інстанції не звернув уваги, у достатній мірі не врахував вимоги закону під час відкриття провадження у справі, що призвело до помилкового вирішення вказаного процесуального питання.

Отже, наведені доводи апеляційної скарги спростовують правильність висновку суду першої інстанції, а питання щодо визначення підсудності вирішено з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали та порушення прав скаржника на вільний доступ до правосуддя та до належного суду, то відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 07 травня 2024 року.

Судді: М.В Назарова

О.Ю.Карташов

Н.В. Стахова