РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка навчається,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (надалі - позивач) звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_4 (надалі відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно по 5 000 грн. 00 коп., починаючи з дня подачі заяви до суду на період навчання дочки.

Позовну заяву мотивує тим, що з відповідачем вона уклала шлюб 09 серпня 2002 року. Від шлюбу мають повнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку із досягненням повноліття право на утримання дочки її батьком відповідно до ст. 182 СК України припинено.

Після закінчення загальноосвітнього навчального закладу дочка продовжує навчання. В даний час є студенткою ІІ курсу денної форми навчання факультету культури і мистецтв Волинського національного університету імені Лесі Українки.

Її постійне місце проживання знаходиться в м. Рівне, а також вона проживає в гуртожитку, за який оплата щомісячно становить 790 грн. 00 коп.

Таким чином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хоч і досягла повноліття, але у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги від батьків.

Протягом усього періоду навчання, починаючи з 01 вересня 2022 року і по даний час ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на її утриманні. Вона повністю матеріально забезпечує дочку, здійснює оплату за проживання в гуртожитку, за проїзд дочки з м. Луцьк до м. Рівне та у зворотньому напрямку, оплачує одяг та взуття, продукти харчування, гуртки, необхідну для навчання на факультеті культури і мистецтв за спеціальністю «дизайн» літературу та додаткові роздаткові матеріали.

При цьому, відповідач є фізично здоровим, на обліку у лікарів з приводу хронічних захворювань не перебуває, працездатний, має постійну роботу, відповідно, постійні доходи, тобто він має можливість утримувати дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом періоду її навчання.

26 січня 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову.

У відзиві вказала, що 09 серпня 2002 року між сторонами було зареєстровано шлюб. 18 грудня 2023 року рішенням Рівненського міського суду Рівненської області шлюб між ними розірвано, 18 січня 2024 року дане рішення набрало законної сили.

Під час шлюбу у сторін народились спільні діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з розірванням шлюбу, позивачем щодо дитини ОСОБА_6 було подано на адресу Рівненського міського суду заяву щодо видачі судового наказу, в зв`язку з чим Рівненським міським судом Рівненської області стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки з доходів платника аліментів.

Однак, з вимогою про стягнення з нього аліментів на утримання дочки відповідач не згідний, так як ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає зі своєю матір`ю вже багато років. Фактично, до вступу на навчання у ВНЗ, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала з тещею відповідача ОСОБА_7 . А надана позивачем довідка про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні лише відображає факт реєстрації, однак не факт проживання дочки з матір`ю. На даний час ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично на період навчання проживає по місцю навчання у Волинській області. Однак, за межами навчання, в період канікул, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком за межами України, в Польщі, і на момент перебування на канікулах у батька, знаходиться на його повному матеріальному утриманні.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вже повнолітня, відповідач напряму зі своєю дочкою вирішує всі питання щодо її утримання. Надає їй необхідні грошові кошти на вирішення її побутових та пов`язаних з навчанням потреб. Такі кошти відповідач перераховує особисто на її рахунок у банку, саме з причин, що дочка не проживала з матір`ю, бо мати не вважала за доцільне виконувати свої материнські обов`язки, в тому числі через те, що фактичні шлюбні відносини між сторонами були припинені. Не зважаючи на це, після розпаду сім`ї, відповідач на прохання позивача теж перераховував їй кошти. Додатково відповідач надає для дочки грошові кошти й особисто в руки, на час її перебування у нього на канікулах у вільний від навчання час, за межами України. На час перебування дочки у Варшаві відповідач забезпечує її всім необхідним, купує одяг, відповідно до пори та сезонів року, виділяє кошти на відпочинок та дозвілля, купує необхідні канцтовари для навчання, продукти харчування, в тому числі купує продукти харчування, які дочка, по завершенню канікул привозить до місця свого навчання у гуртожиток. На даний час, дочка також перебуває з відповідачем.

З огляду на це, твердження позивача, що відповідач не приймає участь в утриманні дочки, не заслуговують на увагу, так як відповідач має повне право на пряму з повнолітньою дочкою вирішувати всі фінансові та організаційні питання, що пов`язані з її утриманням, адже в них наявні дружні відносини.

Натомість, позивач взагалі не надала до суду жодного належного та допустимого доказу, які витрати вона несе у зв`язку з утриманням дочки, яка проживає від матері окремо. ОСОБА_3 не є належним позивачем у даній справі. Крім того, дочка, яка є повнолітньою, з огляду на добровільне виконання відповідачем своїх обов`язків, жодних позовних заяв щодо примусового стягнення аліментів на її утримання - не подавала.

Також, просить врахувати факт наявності у відповідача на утриманні: спільного сина сторін ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на якого згідно судового наказу з відповідача стягується 1/4 частки з його доходів; старшої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка фактично перебуває на утриманні батька, а не позивача; його рідних батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є пенсіонерами, і потребують його допомоги, з огляду також і на проблеми зі здоров`ям батька, який систематично проходить медичні обстеження та лікування.

13 лютого 2024 року представник позивача ОСОБА_1 подала відповідь на відзив, в якій просила позов задовольнити повністю.

У відповіді на відзив вказала, що факт проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з позивачем підтверджується довідкою про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, а твердження відповідача про те, що дочка проживала разом зі своєю бабою ОСОБА_7 нічим не підтверджено. Дочка сторін дійсно відвідувала іноді як материну бабу, так і батькову. Також вона їздила до батька за кордон, проте, основним її місцем проживання є АДРЕСА_1 , де вона проживає разом зі своєю матір`ю та меншим братом.

Факт надання відповідачем коштів своїй дочці свідчить про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, однак, здійснює це нерегулярно. Так, наприклад, з листопада 2022 року по квітень 2023 року, тобто упродовж 6 місяців, він не надав їй ніякої матеріальної допомоги, як і не надавав з вересня 2023 року по даний час.

Також, вказує, що позивач несе витрати по утриманню дочки, зокрема нею було придбано для дочки графічний планшет, який необхідний для навчання, телефон, і оскільки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має проблеми із зором, у зв`язку з чим їй було призначено носіння окулярів, позивачем придбано їй окуляри. Що стосується інших витрат на її утримання, то позивач не вважає за потрібне збирати чеки на придбання продуктів харчування чи одягу для своєї дочки. Окрім того, позивач є пенсіонером, інвалідом 3 групи загального захворювання, а тому вона не в змозі самостійно матеріально утримувати дочку, яка продовжує навчання.

23 лютого 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 подала заперечення, в якому просила відмовити в задоволенні позову.

В запереченні вказала, що планшет дочкою сторін купувався частково за наявні у неї заощадження, від тих коштів, які відповідач надавав їй раніше, а частково від тих коштів, які дочка заробила особисто, відпрацьовуючи офіціанткою в м. Рівне, на період літніх канікул, зароблені кошти дочка відкладала для власних потреб. Після придбання дочкою графічного планшету, відповідач, з метою компенсації вартості такого планшету, в тому числі надання коштів для навчання дочки, перерахував їй у вересні 2022 року грошові кошти в розмірі 1 000 дол. США. Такими коштами відповідач не тільки компенсував вартість планшету дочки, а в тому числі закрив інші питання пов`язані з її навчанням. Позивач вказаний планшет дочці не придбавала, так як тривалий час ніде не працювала, доходів не мала та фізично не мала змоги купити для дочки такий планшет.

Щодо мобільного телефону, то вказаний телефон дочка купувала особисто, за грошові кошти, які їй частково дарував відповідач, а частково дарували у святкові дні обоє бабів по материнській та батьківській лінії, в тому числі за рахунок коштів рідної тітки по материнській лінії, яка також дарувала для дочки кошти на свята, а дочка відкладала ці кошти на свою мрію, саме такої моделі мобільний телефон, а не більш бюджетну версію телефону. Обумовлений телефон не пов`язаний з навчанням дочки. Доказом того, що позивач не купувала такий телефон є факт відсутності у неї будь-якого доходу за минулий період, в тому числі факт систематичного лікування у зв`язку з наявними психічними захворюваннями.

Аналогічно щодо долученої квитанції стосовно окулярів для дочки, позивач не несла таких витрат. Долучені позивачем квитанції знаходились на зберіганні у баби ОСОБА_7 . Вказані предмети купувались особисто дочкою, а не позивачем. Доказів того, що саме позивач купувала такі товари і мала фінансову можливість це робити, остання не надала, зі слів відповідача вона не працює і не має доходу останні 7 років.

Натомість, відповідач постійно перераховує кошти для дочки, а також дає кошти на руки, коли дочка перебуває у нього на канікулах, в тому числі несе витрати по придбанню за кордоном для неї необхідних товарів.

А також, відповідач стверджує, що дочка та спільний син сторін, будучи зареєстрованими з позивачем, вже багато років фактично проживають зі своєю бабою, а не матір`ю, через наявні у позивача проблеми зі здоров`ям, так як позивач перебуває на обліку в КП «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради, через наявні психічні захворювання. У вказаному центрі позивач не тільки перебуває на обліку, а вже багато років, систематично, кожних півроку, проліковується на стаціонарі від наявних у неї психічних захворювань, що підтверджує той факт, що вона не має як офіційних, так і не офіційних доходів.

На даний час дочка проживає по місцю навчання, на канікули приїжджає жити до відповідача, а після того, як позивач та її мати дізнались про те, що дочка надала для батька роздруківку зі свого банківського рахунку, з відомостями про перерахування відповідачем коштів для дочки, позивач та її мати через це здійснили сварку з дочкою, після якої дочка більше не має бажання проживати навіть з бабусею позивача ОСОБА_7 , а у вільний від навчання час, на вихідні, приїздить та проживає з бабою по батьківській лінії, матір`ю відповідача ОСОБА_9 , а на канікулах - з батьком за межами України.

23 січня 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 подала клопотання про продовження строків для подання відзиву, яке ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 січня 2024 року задоволено.

13 лютого 2024 року у відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_1 заявила клопотання про поновлення строку для подання відповіді на відзив, яке ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 лютого 2024 року задоволено.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала з мотивів у ньому наведених.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнала з мотивів аналогічних наведеним у відзиві та запереченні.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, 09 серпня 2022 року ОСОБА_4 та ОСОБА_10 одружились, прізвища після одруження: чоловіка ОСОБА_11 ; дружини ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне 09 серпня 2002 року, серії НОМЕР_1 .

Під час перебування у шлюбі у сторін народилися: дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 25 березня 2005 року, серії НОМЕР_2 ; син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що не заперечується сторонами.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 грудня 2023 року в справі №569/22838/23, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано (https://reyestr.court.gov.ua/Review/115712128), а судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 08 грудня 2023 року в справі №569/23313/23, який набрав законної сили, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) на дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_3

Як слідує з копії паспорта позивача серії НОМЕР_3 , довідки про склад зареєстрований осіб у житловому приміщенні, виданої Департаментом цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради 30 листопада 2023 року за №31673, позивач з 08 жовтня 2002 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 06 березня 2007 року, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 30 липня 2010 року зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , а як слідує копії паспорта відповідача серії НОМЕР_4 та відповіді №364463 від 14 грудня 2023 року з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач зареєстрований з 20 серпня 2020 року за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, як вказує представник відповідача ОСОБА_2 , визнається стороною позивача та підтверджується копією паспорта ОСОБА_4 для виїзду за кордон № НОМЕР_5 відповідач з 2022 року проживає в Республіці Польща.

Позивач ОСОБА_3 є інвалідом третьої групи, інвалідність їй встановлено з 08 серпня 2023 року по 01 вересня 2024 року, робота за фахом протипоказана, але може виконувати роботу за суміжними спеціальностями (бібліотекар, архіваріус, методист) із скороченим робочим днем, рекомендовано спостереження та лікування у психіатра, що слідує з довідки до акта огляду медико-соціальної експертною комісією серії 12 ААГ №285135 від 21 серпня 2023 року. Також, вона отримує пенсію по інвалідності, що слідує з пенсійного посвідчення № НОМЕР_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 досягнула повноліття.

Згідно довідки, виданої Волинським національним університетом імені Лесі Українки 09 листопада 2023 року, ОСОБА_5 є студентом ІІ курсу факультету культури і мистецтв, спеціальність «Дизайн», освітньо-професійна програма «Дизайн», Волинського національного університету імені Лесі Українки денної форми навчання за державним замовленням. Навчається з 30 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року. Проживає у гуртожитку.

Згідно довідки №13, виданої Волинським національним університетом імені Лесі Українки 23 листопада 2023 року, ОСОБА_5 , студентка ІІ курсу факультету культури і мистецтв, проживає в гуртожитку №6 Волинського національного університету імені Лесі Українки за адресою: АДРЕСА_3 .

Окрім того, 01 жовтня 2022 року між Волинським національним університетом імені Лесі Українки, ОСОБА_5 та її законним представником ОСОБА_7 укладено Договір №73/6/2022 найму жилого приміщення гуртожитку, за яким ОСОБА_5 надано для тимчасового проживання жиле приміщення в гуртожитку № НОМЕР_7 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , з помісячною оплатою в розмірі 790 грн. 00 коп. Згідно квитанцій від 21 вересня 2022 року, 23 лютого 2023 року та 01 вересня 2023 року ОСОБА_5 сплачено за проживання в гуртожитку 4 560 грн. 00 коп., 4 130 грн. 00 коп. та 4 800 грн. 00 коп. відповідно.

Як слідує з копії паспорта ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для виїзду за кордон № НОМЕР_8 вона перебувала за межами України з 08 серпня 2022 року по 18 серпня 2022 року, з 19 вересня 2023 року по 28 вересня 2023 року, з 23 грудня 2023 року по 03 січня 2024 року, і з 14 січня 2024 року.

Згідно копії рецепту на окуляри та товарного чеку №0084 від 16 січня 2023 року, які подано стороною позивача, ОСОБА_12 рекомендовано постійне носіння окуляр і їх придбано 16 січня 2023 року в загальній сумі 3 550 грн. 00 коп. Згідно копії квитанції від 14 лютого 2023 року та гарантійного талону, які подано стороною позивача, було придбано мобільний телефон з аксесуарами загальною вартістю 25 200 грн. 00 коп., покупцем вказано - ОСОБА_13 . Згідно копії фіскального чеку від 29 серпня 2023 року, інструкції з експлуатації та гарантійного талону, які подано стороною позивача, було придбано графічний планшет та рукавицю для малювання загальною вартістю 5 355 грн. 00 коп.

Згідно фінансових документів, поданих стороною відповідача, та копії виписки з особового рахунку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач перерахував особисто ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08 липня 2022 року 100 євро, 09 липня 2022 року 100 євро, 10 липня 2022 року 47 євро, 27 липня 2022 року 100 євро, 01 серпня 2022 року 20 євро, 01 вересня 2022 року 20 євро, 17 вересня 2022 року - 20 євро, 21 вересня 2022 року 1 000 євро, 17 жовтня 2022 року 100 євро, 31 жовтня 2022 року 100 євро, 27 грудня 2022 року 50 євро, 30 грудня 2022 року 50 євро, 16 січня 2023 року 15 євро, 31 січня 2023 року 200 євро, 07 лютого 2023 року 100 євро, 01 березня 2023 року 100 євро, 05 березня 2023 року 100 євро, 01 квітня 2023 року 50 євро, 18 квітня 2023 року 50 євро, 28 квітня 2023 року 50 євро, 28 квітня 2023 року 18 євро, 28 квітня 2023 року - 34 євро, 15 травня 2023 року 50 євро, 23 травня 2023 року 30 євро, 30 травня 2023 року 100 євро, 15 червня 2023 року 25 євро, 01 вересня 2023 року 200 євро, 11 вересня 2023 року - 50 євро, а також через ОСОБА_14 перерахував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31 січня 2024 року 3 000 грн. 00 коп., 01 лютого 2024 року - 5 700 грн. 00 коп.

Відповідно до частин першої та другої статті 199 Сімейного кодексу України (надалі СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Частиною третьою статті 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до частин першої та другої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення.

Відтак, правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 досягнула повноліття, продовжує навчання та потребує в зв`язку з цим матеріальної допомоги, в зв`язку з чим суд доходить висновку, що відповідач, який є батьком ОСОБА_5 , зобов`язаний надавати дочці таку допомогу до завершення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років та може її надавати. Зокрема, як слідує з наданих стороною відповідача фінансових документів відповідач, хоч і нерегулярно, однак перераховує дочці кошти, зокрема в квітні 2023 року 202 євро, в травні 2023 року 180 євро, в червні 2023 року 25 євро, в вересні 2023 року 250 євро, в січні 2024 року - 3 000 грн. 00 коп., в лютому 2024 року - 5 700 грн. 00 коп.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, стан здоров`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , потреби повнолітньої дочки, яка навчається у іншому місті, ніж її постійне місце проживання, потребує коштів для проїзду, оплати гуртожитку, придбання продуктів харчування, одягу, навчальних матеріалів, враховує матеріальне становище відповідача, який перебуває у працездатному віці, однак офіційно не працевлаштований, а також враховує необхідність сплати відповідачем аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з рівності прав та обов`язків батьків, суд доходить висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача у розмірі 2 000 грн. 00 коп. щомісячно, на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги до закінчення навчання.

Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім. Доказів про потребу стягнення коштів в більшому розмірі позивач не надала.

Доводи представника відповідача ОСОБА_2 про те, що позивачем не подано належних доказів, які б підтверджували факт проживання дочки разом з позивачем не заслуговують на увагу, оскільки як слідує з поданих позивачем документів вона з 08 жовтня 2002 року, а дочка ОСОБА_5 з 06 березня 2007 року зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . В позовній заяві позивач вказує, що дочка так і проживає з нею.

При цьому, представником відповідача ОСОБА_2 не подано доказів на спростування цієї обставини. І суд враховує, що відповідач з 2022 року проживає в Республіці Польща, а з копії паспорта ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для виїзду за кордон № НОМЕР_8 слідує, що вона перебувала за межами України в 2022 році 10 днів, в 2023 році 19 днів, тобто це спростовує доводи сторони відповідача про те, що ОСОБА_5 проживає з батьком. Також, стороною відповідача і не подано жодних доказів щодо постійного проживання ОСОБА_5 у матері позивача ОСОБА_7 чи батьків відповідача ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Щодо проживання в період навчання ОСОБА_5 у гуртожитку в м. Луцьк, суд зауважує, що процес навчання передбачає тривалі відлучення від основного місця проживання, а спільність проживання не можна зводити лише до фізичної присутності.

Окрім того, суд зазначає, що відповідачем не подано доказів щодо перебування на його утриманні батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а копії свідоцтва про народження, пенсійних посвідчень та медичних документів не є належними доказами цього факту.

Враховуючи наведені обставини, суд доходить висновку про задоволення позову частково.

На підставі частини першої статті 191 та статті 201 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити з дня пред`явлення позову, тобто з 13 грудня 2023 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 1 073 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 1 500 грн. 00 коп. суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати за надання правничої допомоги не підтверджені належними доказами, а саме представником позивача ОСОБА_1 лише надано Договір про надання правової допомоги від 07 лютого 2024 року з Додатком №1 до нього, де визначено вартість послуг у сумі 1 500 грн. 00 коп. за умов 100 % попередньої оплати, однак детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних для надання правничої допомоги та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги надано не було.

Оскільки понесення позивачем зазначених витрат чи необхідність у їх понесені не підтверджено належними доказами вони до стягнення з відповідача на користь позивача не підлягають.

Керуючись ст. 182, 191, 198-201 СК України, ст. 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка навчається задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 13 грудня 2023 року і до закінчення ОСОБА_5 навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати в сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Повне судове рішення складено 09 квітня 2024 року.

Суддя О.О. Першко