Справа № 305/291/24
Провадження по справі 2/305/289/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2024 Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ємчука В.Е.

за участі: секретаря судового засідання Шемоти М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рахівської державної нотаріальної контори про скасування заборони на відчуження,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася в суд з даним позовом, який мотивувала тим, що вона являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 . При зверненні до реєстратора щодо перереєстрації права власності їй стало відомо, що Рахівською державною нотаріальною конторою 10 жовтня 2006 року, реєстраційний номер обтяження №3864445, здійснену на підставі повідомлення б/н Рахівської картонної фабрики від 14 вересня 1982 року, архівний номер 4251467LVOV37, архівна дата 14 серпня 2003 року, дата виникнення 14 вересня 1982 року № реєстру , внутр № 1001D42F29F43932463А. До цього часу їй про обтяження не було відомо і ніхто ніколи жодних претензій з приводу даного обтяження не виявляв. Згідно з довідкою ВАТ "Рахівська картонна фабрика" від 27.01.2004, виданої на її ім`я, матеріальних претензій за останні 5 років до неї не було. Відносно неї Рахівським РВ ДВС арештів та заборон на відчуження на житловий будинок по АДРЕСА_1 , також не накладався. Крім того, з архівної довідки вбачається, що з серпня 1989 року по березень 1994 року ОСОБА_1 сплатила ссуду, надану їй Рахівською картонною фабрикою. Оскільки на даний час у позивачки ОСОБА_1 немає невиконаних майнових зобов`язань перед ВАТ "Рахівська картонна фабрика", тому існування заборони на житловий будинок у АДРЕСА_1 є безпідставною та такою, що порушує охоронювані законом майнові права позивача на спадкування цього майна, а тому встановлене обтяження підлягає припиненню. З огляду на викладене, просить скасувати (обтяження) заборону) архівний запис) на відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 , накладену Рахівською держнотконторою 10.10.2006 року, реєстраційний номер обтяження №3864445, здійснену на підставі повідомлення б/н Рахівської картонної фабрики від 14 вересня 1982 року, архівний номер 4251467LVOV37, архівна дата 14 серпня 2003 року, дата виникнення 14 вересня 1982 року № реєстру , внутр № 1001D42F29F43932463А.

Ухвалою Рахівського районного суду від 19.02.2024 було відкрито провадження, визначено розгляд справи проводити у загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання та запропоновано Відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, подати суду відзив на позовну заяву і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову.

Від відповідача Рахівської державної нотаріальної контори відзиву на позов не надходило, але 18.03.2024 надійшла заява, в якій Рахівська державна нотаріальна контора просить розглянути дану справу без участі державного нотаріуса. Позовні вимоги визнає.

Згідно з вимогами ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Пред`являючи позов до Рахівської державної нотаріальної контори Канюс Гафія Йосипівна посилається на те, що накладення Рахівською державною нотаріальною конторою заборони порушує її право вільно володіти та розпоряджатися належним їм нерухомим майном.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша та третя статті 13 ЦПК України). Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України). Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 3 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, тоді як установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 71)).

Вчиняючи нотаріальні чи реєстраційні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної чи реєстраційної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК Украйни).

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою (пункт 1 частини першої статті 593 ЦК України).

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац 1 частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»).

Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (стаття 609 ЦК України).

Обміркувавши вказані норми, суд зауважує, що:

укладення договору застави (іпотеки) або її виникнення на основі рішення суду чи при наявності юридичних фактів, вказаних в законі, зумовлює виникнення між заставодержателем і заставодавцем додаткового (акцесорного) зобов`язання відносно до основного, забезпеченого заставою (іпотекою). З огляду на похідний характер застави (іпотеки), виконання забезпеченого заставою основного зобов`язання або його припинення з інших підстав припиняє право застави (іпотеки);

стаття 609 ЦК України присвячена такій підставі припинення зобов`язання як ліквідація юридичної особи. Під ліквідацією розуміється спосіб припинення юридичної особи без правонаступництва. Юридична особа є такою, що припинена, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (частина п`ята статті 104 ЦК України). Ліквідація для юридичних осіб призводить по своїй суті до аналогічних правових наслідків, що і смерть фізичної особи, тобто, обумовлює припинення правоздатності юридичної особи. Замість припиненої юридичної особи не виникає іншої юридичної особи, яка наділяється її майном;

зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи як за добровільного, так і за примусового порядку її ліквідації. Стаття 609 ЦК України поширюється на договірні, недоговірні, основні та додаткові (акцесорні) зобов`язання.

У даній справі встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджено інформацією з реєстру речових прав на майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №328011289 від 04.04.2023 року, на який Рахівською держнотконторою 10.10.2006 року на підставі повідомлення Рахівської картонної фабрики б/н від 14.09.1982 року накладено обтяження - заборону (архівний запис), реєстраційний номер обтяження №3864445, архівний номер 4251467LVOV37, архівна дата 14 серпня 2003 року, дата виникнення 14 вересня 1982 року № реєстру , внутр № 1001D42F29F43932463А.

Відповідно до норм Цивільного кодексу Україниа як 1963 року, яке діяло на момент виникнення даних правовідносин, так і норм чинного цивільного кодексу України позика - це можливість отримати кошти на будь-які цілі чи майно у користування певний термін абсолютно безкоштовно чи під невеликий відсоток користування.

ОСОБА_1 надала суду довідки, які збереглися в Комунальній установі «Рахівський трудовий архів» №301 та №302 від 22.01.2023, з яких вбачається, що Позивачка працювала у Рахівській картонній фабриці та у відомостях про нарахування зарплати ІТР, у колонці "позика" («ссуда») зазначено, що з її зарплати з серпня 1989 року по березень 1994 року проводилися стягнення. Інші документи про надання чи погашення позики (ссуди) ОСОБА_1 в архів на зберігання не надходили.

Підприємство Рахівська картонна фабрика ліквідоване.

Позивачка звернулася до Рахівської державної контори із заявою про зняття обтяження з нерухомого майна, але державний нотаріус ОСОБА_2 відмовила у такому, оскільки відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, нотаріус знімає заборону на відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики, або за рішенням суду, або в інших випадках, передбачених законом. Отже, зняття заборони нотаріусом без рішення суду є неможливим.

Як вбачається з довідки Рахівського відділу державної виконавчої служби у Рахівському районі Закарпатської області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будь-яких майнових чи інших зобов`язань згідно із судовими чи іншими документами у Рахівському відділі ДВС станом на 01 травня 2023 року не має.

Суд звертає увагу, що зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи як у добровільному, так і за примусовому порядку її ліквідації. Стаття 609 ЦК України поширюється на договірні, недоговірні, основні та додаткові (акцесорні) зобов`язання.

З урахуванням установлених обставин у цій справі, положень статті 609 ЦК України, ліквідації юридичної особи позикодавця - Рахівська картонна фабрика за зобов`язаннями між Рахівською картонною фабрикою та ОСОБА_1 , існують підстави для висновку про припинення зобов`язань Позивачки, та внаслідок цього припинення заборони на майно ОСОБА_1 , що було накладене державним нотаріусом за повідомлення Рахівської картонної фабрики від 14.09.1982 року.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат» нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно у зв`язку із: повідомленням кредитора (позикодавця) про погашення позики кредиту); припиненням, розірванням іпотечного договору, договору застави, ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору, іншого договору, на підставі якого було накладено заборону відчуження; смертю відчужувача за договором довічного утримання (догляду), спадковим договором або смертю другого з подружжя, що уклали спадковий договір; смертю другого з подружжя, яке склало спільний заповіт подружжя; відчуженням майна, переданого під виплату ренти; спливом строку, на який накладено заборону відчуження; рішенням суду; судовим рішенням про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою, про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; зверненням органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; в інших випадках, встановлених законодавством. Нотаріус знімає заборону відчуження рухомого майна у випадках, встановлених законодавством.

Суд зауважує, що належним відповідачем за вимогами про скасування заборони (обтяження) мала б бути Рахівська картонна фабрика, діяльність якої припинена без правонаступника юридичної особи. Проте, запис про реєстрацію обтяження не скасований, адже повідомлення про припинення заборони у статті 74 Закону України «Про нотаріат» не подано. Наявність такого запису порушує право ОСОБА_1 на її майно, адже хоч вона користується ним в повному обсязі як власник, проте вона позбавлена можливості розпоряджатися ним.

Тлумачення, як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства (така правова позиція неодноразово була викладена у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (Постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону) (частина перша статті 8 ЦК України).

Верховний Суд у Постанові від 13 вересня 2023 року у справі № 295/7291/20 провадження № 61-11106св21 надав роз`яснення частини першої статті 8 ЦК України, де зазначив, що:

законодавець визначив порядок усунення прогалин в приватному праві. Приватні відносини є різноманітними, а соціальне життя - рухливе. У зв`язку з цим може виникнути необхідність визначення певного правила, яке не закріплено в приватно-правових нормах безпосередньо;

умовами застосування аналогії закону є те, що: відносини, до яких застосовується аналогія, охоплюються предметом цивільно-правового регулювання (статті 1, 9 ЦК); наявність прогалини в їх регулюванні (прогалини в праві); відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин (норми акту цивільного законодавства або договору); існують правові норми, що регулюють подібні за змістом відносини; застосування аналогії закону не повинно суперечити суті цих відносин.

Касаційний суд зауважив, що можуть існувати випадки, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації) та констатував, що в ЦК України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто, бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Подібною нормою є абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України). Тому Касаційний Суд підкреслив, що коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону.

У даній справі, з урахуванням наявних підстав вважати зобов`язання ОСОБА_1 перед Рахівською картонною фабрикою припинено, а сама Рахівська картонна фабрика ліквідована без правонаступництва, у Рахівському районному відділі ДВС за позивачкою не значиться жодних боргових чи інших зобов`язань, тому, на думку суду є доведеним факт припинення зобов`язання ОСОБА_1 , отже суд вважає за необхідне задовольнити даний позов, адже є доведеними підстави для скасування обтяження - заборони на відчуження нерухомого майна ОСОБА_3 , зокрема житлового будинку АДРЕСА_1 , що було накладене Рахівською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н від 14.09.1982 року Рахівської картонної фабрики.

Рішення суду про скасування обтяження є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування заборони відчуження нерухомого майна.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 83, 89, 141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Скасувати (обтяження) заборону (архівний запис) на відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 , що була накладена Рахівською державною нотаріальною конторою 10 жовтня 2006 року, реєстраційний номер обтяження №3864445, здійснену на підставі повідомлення б/н Рахівської картонної фабрики від 14 вересня 1982 року, архівний номер 4251467LVOV37, архівна дата 14 серпня 2003 року, дата виникнення 14 вересня 1982 року № реєстра:, внутр № 1001D42F29F43932463А.

Відомості про учасників провадження:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Рахівська державна нотаріальна контора, м. Рахів, вул. Миру, 1, Рахівського району, Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено 13.05.2024.

Суддя: В.Е. Ємчук