ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 червня 2024 року м. Чернівці

справа № 727/7017/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Перепелюк І. Б., Височанської Н.К., Половінкіної Н.Ю.

ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 25 березня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

встановила:

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 25 березня 2024 року позов ОСОБА_2 про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .

У задоволенні позову до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення з тих підстав, що повний текст рішення ним отримано 27 квітня 2024 року, а 30 день оскарження припав неділю - вихідний день, а тому просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до положень ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ураховуючи зазначене, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, строк на апеляційне оскарження судових рішень підлягає поновленню.

Щодо клопотання про допуск представника ОСОБА_5 .

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

У частині першій статті 26 Закону України «Про адвокатуру» зазначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги;

2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

Інформація, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України. Рада адвокатів України і відповідні ради адвокатів регіонів надають витяги з Єдиного реєстру адвокатів України за зверненням адвоката або іншої особи (частина четверта статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Як вбачається з Єдиного реєстру адвокатів України право на заняття адвокатською діяльністю відносно ОСОБА_5 зупинено або припинено на підставі рішення КДКА Львівської області від 24 вересня 2021 року.

У частині другій статті 60 ЦПК України зазначено, що під час розгляду спорів, що виникають з трудових правовідносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Відповідно до пункту другого частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівців від 21 липня 2023 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження, оскільки справи щодо спадкування не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження (п.2 ч.4 ст. 274 ЦПК України).

Таким чином, дана цивільна справа не належить до категорії малозначних, а відтак представником заявника у цій справі в суді апеляційної інстанції може бути лише адвокат.

Апеляційна скарга містить клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Питання звільнення від сплати судового збору як складової судових витрат, зменшення його розміру, відстрочення чи розстрочення його сплати регулюються статтею 136 ЦПК України, відповідно до якої суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

За змістом статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони і особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Таким законом є Закон України «Про судовий збір». З його преамбули вбачається, що цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.

Як вбачається зі змісту вказаної норми існує три умови, за яких суд, враховуючи майновий стан сторони та за її клопотанням, може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення (частина перша статті 8 Закону України «Про судовий збір»), зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати (частина друга цієї ж статті):

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З аналізу ж статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Стаття 136 ЦПК України визначає право суду на звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору виходячи з майнового стану сторони, водночас стаття 8 Закону України «Про судовий збір» конкретизує порядок, умови такого звільнення та коло осіб, які можуть бути звільнені від сплати судового збору.

Належних та допустимих доказів на підтвердження підстав для відстрочення сплати судового збору апелянтом не надано.

Відповідно до пункту 3 частини 4, частини 5 статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, розмір судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб..

Згідно із п.п.6 п.1 ч.2 ст.4 Закону «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року становить 2684 грн.

З позовної заяви вбачається, що позивач, звертаючись до суду з позовом, заявила дві вимоги майнового та немайнового характеру.

Отже, розмір судового збору за подання апеляційної скарги становить 3220,8 грн. (із розрахунку 1073,60 грн х 2 х 150%).

За таких обставин, апелянту необхідно надати документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, або сплатити судовий збір у розмірі 3220,80 грн, за наступними реквізитами:

Рахунок : UA0024405

Отримувач коштів: Чернівецьке ГУК/Чернівецька ТГ

Код платежу: 22030101

Код отримувача (ЄДРПОУ): 37836095

Банк отримувача коштів: Казначейство України (ЕАП)

Згідно з частиною 2 статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з наведеного, відповідно до статей 185, 357 ЦПК України апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без руху, надавши апелянту строк для виправлення недоліків зазначених в даній ухвалі.

Керуючись ч.ч. 1, 2 ст. 185, п. 3 ч. 4, ч.5 ст. 356, ч. 2 ст. 357 ЦПК України, суддя,

ухвалила:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 25 березня 2024 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 25 березня 2024 року.

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 25 березня 2024 року залишити без руху.

Надати апелянту строк - 5 днів для усунення зазначених в ухвалі недоліків з дня вручення копії ухвали.

Роз`яснити апелянту, що у випадку не усунення зазначених недоліків у зазначений строк, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді І.Б. Перепелюк

Н.К. Височанська

Н.Ю. Половінкіна