Справа № 212/7441/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого ? судді Борис О.Н., за участі секретаря судового засідання Годунової В.Г., за участі представника позивача Колосюк В.А., представника відповідача Горбенко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

В серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк», Банк), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос» (далі ТОВ «ФК «Геліос»), звернулося до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 20.02.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Міжнародний Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 12/В, за умовами якого позивачем було надано відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, cтроковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 100 000,00 доларів США, строком до 20.02.2012 року включно. Плата за користування кредитом становила 14% річних (п. 1.1.3. Кредитного договору). Сторони визначили, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно за поточний календарний місяць (п. 2.4.2. Кредитного договору). Відповідно до п. 3.3.3., 3.3.4. Кредитного договору, позичальник зобов`язався забезпечити повернення кредиту у строки та на умовах, що визначені цим Договором, сплачувати Банку проценти за користування кредитом в строки та на умовах, що визначені цим Договором. Положеннями п. 4.2., 4.3. Кредитного договору сторони погодили, що у разі несвоєчасного погашення кредиту, сплати процентів, визначених цим Договором, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної процентної ставки визначеної в п. 1.1.3. цього Договору, за кожний день прострочення виконання, за реквізитам зазначеними Банком. У разі порушення позичальником вимог п.п. 3.3.3.-3.3.7., 5.2. Договору, позичальник зобов?язаний сплатити Банку штраф у розмірі 5% від суми кредиту, визначеної в п. 1.1.1. цього Договору, за кожний випадок порушення реквізитами, зазначеними Банком. Позивач свої зобов?язання за Кредитним договором виконав, а саме надав позичальнику Кредит в сумі 100 000,00 доларів США. Водночас, з 2010 року позичальник свої зобов?язання за Кредитним договором виконував не належним чином, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість, яка станом на 12.08.2015 року становить: 68113,00 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 50280,74 доларів США - заборгованість за процентами; 152992,25 грн - штрафні санкції.

З урахуванням викладеного, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №12/В від 20.02.2007 року у вищевказаному розмірі, а саме 118 393,74 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 12.08.2015 року - 2 530 257,74 грн, з яких: 68 113,00 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 50 280,74 доларів США - заборгованість за процентами, та 152 99,25 грн штрафних санкцій.

На підставі Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2015 року матеріали справи були передані для розгляду головуючому судді Чайкіну І.Б., який ухвалою суду від 01.09.2015 року прийняв їх в своє провадження.

Ухвалю суду від 19 січня 2016 року вказану цивільну справу було залишено без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2016 року скасовано ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 січня 2016 року, матеріали справи направлено до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу для продовження розгляду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 вересня 2016 року вказану справу прийнято до провадження судді Чайкіна І.Б. та призначено до судового розгляду.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 листопада 2016 року були задоволені позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором № 12/В від 20 лютого 2007 року в сумі 118 393, 74 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 12.08.2015 року - 2 530 257, 74 гривень та складається з: 68 113, 00 доларів США прострочена заборгованість за кредитом; 50 280,74 доларів США заборгованість за процентами та 152 992, 25 грн. штрафні санкції, а також судовий збір на користь держави у розмірі 3654 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 27 грудня 2016 року задоволено заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення у справі, заочне рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 листопада 2016 року скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

06 квітня 2017 року на підставі ухвали суду було задоволено клопотання представника відповідача та витребувано докази у справі, а саме з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» оригінал кредитного договору №12/В від 20.02.2007 року.

Ухвалою суду від 25 вересня 2017 року задоволено клопотання відповідача та призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено таке питання: «Чи виконаний підпис в Договорі № 12/в від 20 лютого 2007 року, укладеного між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_1 тобто тією особою, від імені якої він зазначений чи іншою особою?», провадження у справі зупинено.

У зв`язку із закінченням повноваження судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкіна І.Б. щодо здійснення правосуддя та на підставі Розпорядження керівника апарату Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області №263 від 06.02.2018 року щодо повторного автоматизованого розподілу справ, з метою забезпечення дотримання прав та законних інтересів сторін по справі, а також дотримання розумних строків розгляду справи, було здійснено повторний авторозподіл справи.

На підставі Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2018 року матеріали цивільної справи були передані головуючому судді у справі Зіміну М.В., який ухвалою суду від 07.02.2018 року прийняв їх у своє провадження.

Ухвалою суду від 13 вересня 2018 року було задоволено клопотання представника відповідача та призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання, а саме: «Чи виконавчий підпис в Договорі № 12/в від 20 лютого 2007 року, укладеного між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_1 , саме ОСОБА_1 тобто тією особою, від імені якої він зазначений чи іншою особою?», провадження у справі зупинено.

25.03.2019 року на адресу суду надійшла письмова відповідь Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за вих. № 5062-18 від 27.02.2019 року про неможливість надання висновку експерта №5062-18 по цивільній справі № 212/7441/15-ц у зв`язку з тим, що клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів не виконано.

У зв`язку із закінченням повноваження судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Зіміна М.В. щодо здійснення правосуддя та на підставі Розпорядження керівника апарату Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області №19 від 25.03.2019 року щодо повторного автоматизованого розподілу справ, з метою забезпечення дотримання прав та законних інтересів сторін по справі, а також дотримання розумних строків розгляду справи, було здійснено повторний авторозподіл справи.

На підставі Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2019 року матеріали цивільної справи були передані головуючому судді у справі Борис О.Н., яка ухвалою суду від 26.03.2019 року прийняла їх до розгляду, провадження у справі поновлено та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 25 червня 2019 року позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 залишені без розгляду.

На підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 16 червня 2020 року задоволено клопотання ТОВ «ФК «Геліос» та залучено до участі у справі правонаступника ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» - ТОВ «ФК «Геліос».

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 червня 2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 16 вересня 2020 року цивільну справу прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання.

На підставі ухвали суду від 16 жовтня 2020 року розгляд справи вирішено проводити в режимі відеоконференції.

02 грудня 2020 року на підставі ухвали суду провадження у справі було відкладено.

Ухвалою суду від 02 грудня 2020 року судове засідання вирішено проводити у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 02 лютого 2021 року було зупинено провадження у справі, клопотання про застосування заходів процесуального примусу до відповідача залишено без задоволення.

19 жовтня 2023 року на підставі ухвали суду відновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 21 грудня 2023 року підготовче засідання у справі відкладено.

24 січня 2024 року на підставі ухвали суду закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

30 квітня 2024 року на підставі ухвали суду розгляд цивільної справи було відкладено на підставі клопотання представника відповідача.

Ухвалою суду від 16 грудня 2024 року клопотання представника відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи було залишено без задоволення.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та її представник у судове засідання повторно не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. У раніше призначених судових засіданнях представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В силу положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Так, судом враховується тривалий час розгляду справи та те, що відповідач та її представник брали участь в попередніх судових засіданнях та могли в повній мірі реалізувати своє право на надання всіх необхідних доказів у справі, заявляти клопотання тощо. Представники відповідача під час судового розгляду справи надавали пояснення і міркування щодо суті спору, заявляли клопотання, тобто їх думка судом була заслухана.

Суд враховує, що матеріали справи містять достатньо доказів для її розгляду.

Виходячи з вищенаведених норм Конвенції та практики Європейського суду, вимог п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, враховуючи процесуально визначений строк розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи без участі належним чином повідомлених учасників справи.

Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно статей 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 20 лютого 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнский Акціонерний Банк», в особі заступника директора Дніпропетровської філії відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Неймана О.Г., (правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», ТОВ «ФК «Геліос») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №12/в, що підтверджується копією та оригіналом вказаного договору, що містяться в матеріалах справи. (т. 1 а.с. 3-6, т. 3 а.с. 200-203)

Так, відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, Банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, та цільового характеру використання грошові кошти, надалі за текстом кредит, на умовах, визначених цим Договором та Додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що складатимуть невід`ємну частину цього Договору.

Кредит надається в сумі 100000,00 доларів США (п. 1.1.1. Кредитного договору). Термін користування кредитом: до 16-00 години 20 лютого 2012 року (п. 1.1.2. Кредитного договору). Плата за користуванням кредитом: 14 процентів річних (п. 1.1.3. Кредитного договору). Кредит надається позичальнику на споживчі потреби (п. 1.2. Кредитного договору).

В пункті 2 Кредитного договору визначений порядок надання, повернення кредиту та сплати процентів. Так, згідно з п. 2.2. Кредитного договору, надання кредиту буде здійснюватися в доларах США шляхом видач всієї суми кредиту (або її частини) готівкою через касу Банку/або шляхом перерахування суми кредиту (або її частини) за реквізитами, зазначеними позичальником.

Повернення Кредиту буде здійснюватися у готівковій або у безготівковій формі відкритий позичковий рахунок за платіжним дорученням згідно з нижченаведеним графіком (Додаток №1 до цього Договору). Моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки Банка: суми кредиту, процентів, комісій та штрафних санкцій, визначених цим Договором (п. 2.3. Кредитного договору)

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно за поточний календарний місяць. При розрахунку процентів враховується перший день надання кредиту і не враховується останній день терміну користування кредитом. Фактично розраховані проценти за поточний календарний місяць Позичальник сплачує на рахунок № НОМЕР_1 в ДФ АТ ВАБанк, МФО 305868 щомісячно, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, починаючи з лютого 2007 року (п.п. 2.4.2.-2.4.4. Кредитного договору).

У разі наявності простроченої заборгованості за кредитом та несплаченими процентами, кошти, насамперед, спрямовуються на сплату прострочених процентів за користування кредитом (п. 2.5 Кредитного договору).

Відповідно до п.п. 3.3.3.-3.3.4. Кредитного договору, позичальник зобов`язався забезпечити повернення кредиту в строки та на умовах, що визначені цим Договором, а також сплачувати Банку проценти за користування кредитом в строки та на умовах, що визначені цим Договором.

Згідно з п. 4.1. Кредитного договору, у разі порушення позичальником умов цільового використання кредиту позичальник зобов?язаний сплатити Банку штраф у розмірі 25 % від суми кредиту, використаного не за цільовим призначенням, за реквізитами, зазначеними Банком. У разі несвоєчасного погашення кредиту, сплати процентів, визначених цим Договором, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної в п.1.1.3 цього Договору, за кожний день прострочення виконання, за реквізитами, зазначеними Банком (п. 4.2. Кредитного договору). У разі порушення Позичальником вимог п.п.3.3.3.-3.3.7., 5.2. цього Договору, позичальник зобов?язаний сплатити Банку штраф у розмірі 5 % від суми кредиту, визначеної в п.1.1.1. цього Договору, за кожний випадок порушення за реквізитами, зазначеними Банком (п. 4.3. Кредитного договору). У разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за цим Договором, він зобов`язується на вимогу Банка сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та подвійну проценту ставку за цим Договором, за реквізитами, вказаними Банком (п. 4.4. Кредитного договору).

Штрафні санкції підлягають сплаті за письмовою вимогою Банка. При розрахунку штрафних санкцій приймаються рік - рівний календарній кількості днів, місяць - рівний календарній кількості днів (п. 4.5 Кредитного договору).

Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до повного виконання ними прийнятих на себе зобов`язань (п. 7.5. Кредитного договору).

В Додатку №1 до Кредитного договору №12/в від 20 лютого 2007 року зазначено Графік погашення кредиту.

Кредитний договір №12/в від 20 лютого 2007 року та Додаток №1 містять власноручний підпис ОСОБА_1 .

На підтвердження видачі грошових коштів ОСОБА_1 у сумі 100000,00 доларів США, що еквівалентно у гривнях на день видачі 505000,00 грн, в матеріалах справи міститься копія Заяви на видачу готівки №15393 від 21.02.2007 року, яка міститься підпис отримувача ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 7, т. 3 а.с. 48 зворот)

Так, Банк свої зобов`язання виконав, надавши позичальнику ОСОБА_1 кредитні кошти, водночас позичальник свої зобов`язання за Кредитним договором №12/в від 20.02.2007 року виконував не належним чином, у зв`язку із чим у останнього виникла заборгованість, яка станом на 12.08.2015 року становить 118393,74 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 12.08.2015 року - 2 530 257,74 грн, з яких: 68 113,00 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 50 280,74 доларів США - заборгованість за процентами, та 152 99,25 грн штрафних санкцій за несвоєчасне погашення кредиту. Вказане підтверджується Розрахунком заборгованості за Кредитним договором №12/в. (т. 1 а.с. 9-10)

На підставі Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №63 від 20.03.2015 року було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» з призначенням Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. (т. 1 а.с. 11)

03.10.2019 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «ФК «Геліос» було укладено Договір №UKR-2019-03 про відступлення прав вимоги, на підставі якого ПАТ «ВіЕйБі Банк» відступило, а ТОВ «ФК «Геліос» набуло право грошової вимоги до позичальників та/або заставодавців та/або поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, в тому числі до відповідача у справі ОСОБА_1 за Кредитним договором №12/в від 20.02.2007 року. (т. 2 а.с. 157-160)

На підтвердження виконання відповідачем тривалий час грошового зобов`язання за вищевказаним Кредитним договором шляхом внесення коштів на банківській рахунок з метою оплати заборгованості за кредитом та відсотками позивач надав до суду копії відповідних квитанцій. (т. 3 а.с. 49-52)

ОСОБА_1 15.02.2007 року звернулася із заявою до директора ДФАО ВАБанк з проханням надати кредит у сумі 100 000,00 доларів США на строк до 5 років під заставу нерухомого майна, а також гарантувала повернення кредиту та відсотків, що підтверджується копією вказаної заяви. (т. 3 а.с. 53)

28.05.2009 року ОСОБА_1 звернулася до Банку із заявою про реструктуризацію кредиту. Також відповідач підписала зобов`язання, яким гарантував погасити прострочену заборгованість за кредитом протягом 90 днів з дати підписання Додаткового договору. (т. 3 а.с. 53 зворот)

Також 28.05.2009 року відповідачем було укладено Договір добровільного страхування життя, відповідно до умов якого, а саме Розділу 6 визначено вигодонабувача, яким є ЗАТ «ВіЕйБі Банк», а також зазначено прив?язку до кредитного договору №12/в від 20.02.2007 року. (т. 3 а.с. 54)

Також на підтвердження позовних вимог позивачем долучено до матеріалів справи копії виписок по особовому рахунку відповідача за 03.10.2019 року. (т. 3 а.с. 54 зворот)

Відповідно до копії рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03.10.2013 року у цивільній справі № 0413/8045/2012 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», третя особа: ОСОБА_2 про захист прав споживачів та про визнання кредитного договору недійсним, ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позову щодо визнання вищевказаного кредитного договору № 12/в від 20.02.2007 недійсним. Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03.10.2013 року не оскаржувалось та набрало законної сили. (т. 3 а.с. 48)

В матеріалах справи міститься копія ухвали Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 вересня 2020 року у цивільній справі № 441/1784/12, на підставі якої було затверджено мирову угоду між ТОВ «ФК «ГЕЛОС» та ОСОБА_3 , відповідно до умов якої позивач, з метою мирного врегулювання спору у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки на виконання умов Іпотечного договору №1 віл 20.02.2007 року, який укладений між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ГЕЛЮС» та ОСОБА_3 , приймає від відповідача грошові кошти у сумі 250 000 гривень 00 копійок в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором № 12/в від 20.02.2007 року, що станом на 23.02.2012 року становить 85315, 05 дол. США та 63932,65 грн. (т. 3 а.с. 55-56)

Окрім того, сторони визнали факт розгляду Шевченківським районним судом м. Києва цивільної справи № 761/34966/19 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Геліос», в якій ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним кредитний договір № 12/в від 20.02.2007 року, укладений між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_1 , а також поновити строк позовної давності. На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.07.2023 року у даній справі, яке набрало законної сили, позовну заяву було залишено без задоволення. На підставі постанови Київського апеляційного суду від 25.06.2024 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.07.2023 року змінено в частині викладення мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови. Копії вказаних судових рішень містяться в матеріалах справи. (т. 3 а.с. 75-80, 192-194)

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу).

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно дост.1048 цього Кодексу. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Судом встановлено, що 20.02.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Міжнародний Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк» та позивач ТОВ «ФК «Геліос», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 12/В, на підставі якого ОСОБА_1 було надано грошові кошти в сумі 100 000,00 доларів США, строком до 20.02.2012 року включно. Плата за користування кредитом становила 14% річних. (т. 1 а.с. 3-6, т. 3 а.с. 200-203)

Кредитні кошти ОСОБА_1 отримала у повному обсязі у відповідності до умов Кредитного договору та використала їх за цільовим призначенням кредиту, що підтверджується заявкою на видачу готівки №15393 від 21.02.2007 року. (т. 1 а.с. 7, т. 3 а.с. 48 зворот)

ОСОБА_1 зобов`язалася забезпечити повернення кредиту в строки та на умовах, що визначені цим Договором, а також сплачувати Банку проценти за користування кредитом в строки та на умовах, що визначені цим Договором (п.п. 3.3.3.-3.3.4. Кредитного договору).

Також положеннями Кредитного договору встановлена відповідальність позичальника за неналежне виконання грошового зобов`язання у вигляді сплати штрафних санкцій.

Кредитний договір №12/в від 20 лютого 2007 року та Додаток №1 містять власноручний підпис ОСОБА_1 .

Окрім того, на підтвердження позовних вимоги в матеріалах справи містяться копії інших документів, а саме копія заяви ОСОБА_1 до директора Банку з проханням надати кредит у сумі 100 000,00 доларів США на строк до 5 років під заставу нерухомого майна, а також гарантувала повернення кредиту та відсотків, що підтверджується копією вказаної заяви (т. 3 а.с. 53); копія заяви ОСОБА_1 про реструктуризацію кредиту та письмового зобов`язання, яким остання гарантувала Банку погашення простроченої заборгованості за кредитом (т. 3 а.с. 53 зворот); копія Договору добровільного страхування життя, відповідно до умов якого, а саме Розділу 6 визначено вигодонабувача, яким є ЗАТ «ВіЕйБі Банк», а також зазначено прив?язку до кредитного договору №12/в від 20.02.2007 року (т. 3 а.с. 54).

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (чинною на момент виникнення спірних правовідносин), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судом).

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки по особовим рахункам (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту та процентами за користування кредитом.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц.

Так, на підтвердження позовних вимог позивачем долучено до матеріалів справи копії виписок по особовому рахунку відповідача. (т. 3 а.с. 54 зворот)

03.10.2019 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «ФК «Геліос» було укладено Договір №UKR-2019-03 про відступлення прав вимоги, на підставі якого ПАТ «ВіЕйБі Банк» відступило, а ТОВ «ФК «Геліос» набуло право грошової вимоги до позичальників та/або заставодавців та/або поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, в тому числі до відповідача у справі ОСОБА_1 за Кредитним договором №12/в від 20.02.2007 року. (т. 2 а.с. 157-160)

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Преюдиційні факти це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі (постанова ВС від 05.09.2019 року, справа №234/16272/15-ц).

Відповідно до положення ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

На підставі копії рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03.10.2013 року у цивільній справі № 0413/8045/2012 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», третя особа: ОСОБА_2 про захист прав споживачів та про визнання кредитного договору недійсним, було встановлено, що 20.02.2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» був укладений Кредитний договір №12/в. (т. 3 а.с. 48)

Вказане також підтверджується копією рішення Шевченківського районного суду м. Києва у цивільній справі № 761/34966/19 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Геліос», в якій ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним кредитний договір № 12/в від 20.02.2007 року, укладений між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_1 , а також поновити строк позовної давності. Так, вказану позовну заяву було залишено без задоволення. На підставі постанови Київського апеляційного суду від 25.06.2024 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.07.2023 року змінено в частині викладення мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови. (т. 3 а.с. 75-80, 192-194)

Отже, наявні в матеріалах справи копії судових рішень підтверджуються факт укладання Кредитного договору між позивачем та відповідачем 20.02.2007 року, та спростовують доводи відповідача щодо того, що останньою не було укладено вказаного Кредитного договору, окрім того, суд зазначає, що предметом даного позову є саме стягнення заборгованості за Кредитним договором, а не оспорювання його укладання, визнання недійсним тощо.

Матеріалами справи підтверджено та не спростовано, що тривалий час відповідач виконувала свої обов`язки за Кредитним договором щодо оплати заборгованості за кредитом та відсотками, що вбачається з наданих до суду копій квитанцій. (т. 3 а.с. 49-52)

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за Кредитним договором у ОСОБА_1 за розрахунком позивача виникла заборгованість, яка станом на 12.08.2015 року становить 118393,74 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 12.08.2015 року - 2 530 257,74 грн, з яких: 68 113,00 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 50 280,74 доларів США - заборгованість за процентами, та 152 99,25 грн штрафних санкцій за несвоєчасне погашення кредиту. (т. 1 а.с. 9-10)

Так, в Кредитному договорі сторони визначили, зокрема порядок сплати процентів (п. 2 Кредитного договору).

Отже, вказана заборгованість за кредитом у розмірі 68 113,00 доларів США та заборгованість за процентами у розмірі 50 280,74 доларів США підтверджена матеріалами справи, зокрема розрахунком заборгованості, здійсненої позивачем, графіком платежів, оригіналами квитанцій про часткову сплату заборгованості.

Також у Кредитному договорі передбачена відповідальність в разі порушення позичальником умов договору, а саме сплата штрафних санкцій (п. 4.1.-4.5. Кредитного договору).

Так, згідно з ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Штраф є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка має на меті, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання.

Окрім того, до моменту вчинення порушення штраф відіграє забезпечувальну функцію і, навпаки, з моменту порушення є мірою відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Встановлення штрафу у договорі є санкцією за невиконання стороною своїх зобов`язань за кредитним договором, укладеним між позивачем і фінансовою установою.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк/термін (ч.1 ст.530 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Отже, суд погоджується з доводами позивача в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 152 992,25 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, надані суду докази на підтвердження наявності заборгованості у відповідача перед позивачем суд вважає належними та допустимими доказами в розумінні статей 77, 78 ЦПК України.

Відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед позивачем, не навела власних розрахунків, не довела відсутності заборгованості.

Натомість наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт видачі та отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів на підставі Кредитного договору №12/в від 20.02.2007 року, в якому погоджено між сторонами всі істотні умови, порядок отримання та погашення заборгованості, наслідки невиконання зобов`язань за договором, а розрахунком заборгованості, заявою на видачу готівки, випискою з особового рахунку, квитанціями про часткову оплату підтверджується факт користування кредитними коштами та вчинення відповідачем дій щодо часткового погашення заборгованості.

Судом встановлено, що на теперішній час відповідач не погашає заборгованість за кредитним договором, що є порушенням умов договору.

У постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року у справі № 367/4970/13-ц (провадження № 61-19992св18) зазначено, що заперечуючи розмір кредитної заборгованості, розрахований банком, боржник та його представник не надали до суду докази, які б спростовували як факт надання кредиту у розмірі, визначеним кредитним договором так і розмір боргу, що є процесуальним обов`язком боржника.

Таким чином, позивач належними та допустимими доказами довів наявність у відповідача кредитної заборгованості за кредитним договором № 12/в від 20.02.2007 року.

Отже суд, враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку, що відповідач не спростував належними та допустимим доказами наявність простроченої заборгованості за кредитом.

У зв`язку із викладеним, суд вважає заявлені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтованими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 530, 549, 551, 611, 612, 629, 1048, 1049 ЦК України, ст. ст. 2, 13, 16, 81, 89, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос» заборгованість за кредитним договором № 12/В від 20 лютого 2007 року в сумі 118 393,74 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 12.08.2015 року - 2 530 257,74 гривень та складається з: - 68 113, 00 доларів США простроченої заборгованості за кредитом; - 50 280,74 доларів США заборгованості за процентами; - 152 992,25 грн штрафних санкцій.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 3654,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос», , місцезнаходження юридичної особи: 04052, м. Київ, вул. Нижній Вал, 7-9.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складений та підписаний 24 грудня 2024 року.

Суддя: О. Н. Борис