ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/560/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року Дарницький районний суд міста Києва в складі головуючого судді Котвицького В.Л., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у листопаді 2023 року звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною 3 років про стягнення додаткових витрат на дитину.

Свої вимоги мотивувала тим, що сторони з липня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 30.06.2023. Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачем.

Дарницьким районним судом міста Києва видано судовий наказ від 13.05.2021 про стягнення з відповідача аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 30.04.2021 та до досягнення дитиною повноліття.

Відтак, беручи до уваги, що з відповідача вже стягнуто 1/4 доходів на ОСОБА_3 , позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розмірі 1/12 частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Також, позивач зазначає, що потребує матеріальної допомоги, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідання на її утриманная аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно і до досягнення їх спільною дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тритічного віку.

Крім того, позивач просила суд стягнути з відповідача 50% додаткових витрат на лікування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що становить 72 975,78 грн.

А також, просила суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 5000,00 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.12.2023 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного судового провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.

До суду 26.12.2024 від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач визнав позов в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини (дочки) ОСОБА_4 у розмірі 1/12 частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Зазначивши, що твердження позивача, що відповідач не надає належного забезпечення (аліментів) на дітей є неправдою та вводить суд в оману. Зазначений судовий наказ не було подано до примусового виконання, оскільки відповідач, починаючи з травня 2021 року щомісяця добровільно сплачує аліменти. Це підтверджується платіжними документами, копії яких додано до відзиву. Також, зазначив, що з 22.11.2023 працює у ТОВ "АВАНГАРД COJIAP", його заробітна плата становить 6700,00 грн. Аліменти на дітей складають 1/3 доходу відповідача щомісячно. Крім того, відповідач щомісяця несе додаткові витрати на дітей, забезпечуючи їх повноцінний розвиток. Поряд з цим відповідач має сплачувати комунальні платежі, оплачувати проїзд на роботу та купувати продукти щоб харчуватися. Також у відповідача відсутнє будь-яке нерухоме майно та інше цінне майно. А отже, відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною ОСОБА_4 трирічного віку у розмірі 1/6 частини від доходу. Також, відповідач зазначив, що позивачем повністю не обґрунтовано позовну вимогу про стягнення додаткових витрат на лікування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачем не вказано які саме особливі обставини викликали додаткові витрати, який саме діагноз наявний у ОСОБА_4 , який вимагає особливого лікування.

До суду 23.01.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач не погоджується із доводами відповідача, також позивач виявляє недовіру відповідачу щодо правильності добровільної сплати ним аліментів на доньку ОСОБА_3 , позивач зазначила, що відповідач час від часу надає грошову допомогу на утримання дітей, а не регулярно, як зазначено відповідачем у відзиві. Крім того, позивач збільшила вимогу про стягнення витрат на правову допомогу до 9000,00 грн.

До суду 29.01.2024 від відповідача надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких зазначив, що проти стягнення аліментів на дочку Амелію він не заперечує, однак заперечує проти задоволення всіх інших вимог позивача, крім того, зазначив, що моральні страждання відповідача, про які вона вказує у відповіді на відзив, не стосуються вказаного позову про стягнення аліментів.

Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що сторони з липня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 30.06.2023. Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачем.

Дарницьким районним судом міста Києва видано судовий наказ від 13.05.2021 про стягнення з відповідача аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 30.04.2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відтак, беручи до уваги, що з відповідача вже стягнуто 1/4 доходів на ОСОБА_3 , позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розмірі 1/12 частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Судом встановлено, що відповідач визнав позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дочки Амелії, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим поданий позов у цій частині підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення аліментів на дружину, з якою проживає дитина, суд зазначає наступне.

Частиною 4 ст. 84 Сімейного кодексу України встановлено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік моженадавати матеріальну допомогу.

Покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивача, суд, при визначенні розміру аліментів на утримання дружини, що підлягає стягненню з відповідача, має встановити та врахувати обставини, що мають значення по справі, в тому числі й те, чи має можливість відповідач сплачувати аліменти у визначеному розмірі.

Відповідно до ст. 182 СК України, суд, при визначенні розміру аліментів враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

Відповідач із 22.11.2023 працює у ТОВ "АВАНГАРД COJIAP", заробітна плата становить 6700,00 грн. Вказане підтверджується Наказом № 7-К "Про прийняття на роботу" та довідкою про доходи від 15.12.2023 вих. № 15/12-1, що видана ТОВ "АВАНГАРД СОЛАР".

Аліменти на дітей складають 1/3 доходу відповідача щомісячно. Крім того, Відповідач щомісяця несе додаткові витрати на дітей, забезпечуючи їх повноцінний розвиток. Поряд з цим відповідач має сплачувати комунальні платежі, оплачувати проїзд на роботу та купувати продукти щоб харчуватися. Також у Відповідача відсутнє будь-яке нерухоме майно та інше цінне майно.

Крім того, позивачем 25.08.2021 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №8043/2021/2754161, відповідно до якого ОСОБА_1 як продавець передала у власність покупцю ОСОБА_6 автомобіль Dodge Jomey який був спільною сумісною власністю подружжя, оскільки був придбаний 12.12.2020. Відповідач свою частину грошей, що становить половину від проданого автомобіля, а саме 202 500 грн., передав позивачу, про що зроблено запис у договорі.

На підставі викладеного вбачається, що відповідачем надано належні та допустимі докази неспроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною ОСОБА_4 трирічного віку у розмірі 1/6 частини від доходу, а тому у цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Також, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення додаткових витрат на лікування ОСОБА_4 з огляду на наступне.

Частинами 1, 2 статті 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на лікування дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 72 975,78 грн., проте позивачем повністю не обґрунтовано дану вимогу, позивачем не вказано які саме особливі обставини викликали додаткові витрати, який саме діагноз наявний у ОСОБА_4 , який вимагає особливого лікування.

До позовної заяви долучено копії рахунків з приватних клінік, частина яких датована до 01.10.2021, тобто до народження ОСОБА_4 , на лікування якої позивач просить стягнути додаткові витрати.

Суду не надано належних доказів, того, що позивач погоджувала із відповідачем, як батьком дитини, отримання медичних послуг для дочки в приватних клініках та доказів погодження з відповідачем оплати вартості таких послуг.

Так, надані медичні послуги не були пов`язані із каліцтвом чи тяжкою хворобою дитини, а отже вказані витрати не понесені за особливих обставин та не підлягають стягненню.

Частина 4 ст. 263 ЦПК України встановлює, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29.04.2022 у справі № 761/27222/20 зробив наступний висновок: "щодо інших витрат, понесених позивачем у зв`язку профілактичними оглядами дитини у приватних медичних закладах вказував, що такі витрати були самостійним рішенням позивача, яка не була позбавлена можливості проведення обстеження, діагностики та лікування дитини у державних чи комунальних закладах охорони здоров`я, а тому наполягав, що такі витрати не підлягають стягненню у зв 'язку з недоведеністю їх понесення за особливих обставин. Ураховуючи, що заявлені позивачем витрати на медичне страхування та проведені профілактичні огляди дитини, не були пов`язані з каліцтвом чи тяжкою хворобою дитини, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для їх стягнення з відповідача

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи частково підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд стягує з відповідача на користь держави витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволених вимог - 357,87 грн., решту частини судового збору в розмірі 715,74 грн компенсувати за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До позову по дано копію Договору про надання професійних правничих послуг адвоката №05-10/2023 від 05.10.2023, укладеного між ОСОБА_1 та АБ "Савчак", в особі директора ОСОБА_7 , відповідно до якого позивач сплатила 5000,00 грн. адвокатському бюро за надані послуги з підготовки, складання та подачі позовної заяви про стягнення аліментів на дитину та маму. Строк дії договору до 31.12.2023.

За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правничу допомогу.

Отже, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, зважаючи на те, що позовна заява задоволена частково, враховуючи заперечення відповідача, щодо заявленої вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, викладені у відзиві на позовну заяву, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню у розмірі 3000 грн.

Керуючись нормами ст. 2, 12, 13, 76-83, 141,142, 247, 258, 259, 263, 265, 274-279, 354-355, 435 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 )на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 )аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/12 частини усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.11.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення суми платежу в межах одного місяця підлягає негайному виконанню.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 )на користь держави судовий збір пропорційно задоволених вимог у розмірі 357,87 грн.

Компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України судовий збір у розмірі 715,74 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 )на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу у сумі 3000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.Л. Котвицький