1Справа № 335/5067/24 2/335/2172/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Шалагінової А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (письмовому провадженні) цивільну справу за позовом КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії,

ВСТАНОВИВ:

06.05.2024 КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, мотивуючи свої вимоги тим, що у період з листопада 2017 року по 21 грудня 2017 року позивач надав відповідачеві послуги з постачання теплової енергії у приміщення № 27 цокольного поверху (літ. А-5) за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 2 491,77 грн. За вказаний період відповідач оплату не здійснював. Претензій від відповідача щодо якості теплової енергії за вказаний період не надходило. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості загальним розміром 2 491,77 грн., а також судовий збір.

Відповідач позовні вимоги не визнав, зазначивши, що він ніколи не був в юридичних відносинах з позивачем. Вважає, що позивач повторно звернувся до суду з тими самими вимогами, що і в справі № 335/10887/21, яка була розглянута судом. Ніяких договорів з позивачем не підписував, оскільки має автономну систему опалювання. Просив повернути позов позивачу.

Судом проведено такі процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Копію ухвали від 13.05.2024 було направлено відповідачу за зареєстрованим місцем проживання рекомендованим листом із повідомленням, однак конверт повернувся на адресу суду з відміткою пошти від 01.06.2024 «адресат відсутній за вказаною адресою».

Позовна заява з доданими до неї документами була направлена відповідачеві за зареєстрованим місцем проживання позивачем до звернення до суду із позовом, що підтверджується долученими до позовної заяви копіями квитанції АТ «Укрпошта» від 03.05.2024, рекомендованого повідомлення про відправлення кореспонденції та опису вкладення у конверт (а.с. 10-12).

Також, копія ухвали від 13.05.2024 разом з копією позовної заяви з копіями доданих до неї документів направлялись відповідачу за адресою надання послуг позивача. Однак, конверт повернувся на адресу суду з відміткою пошти від 31.05.2024 «за закінченням терміну зберігання».

22.05.2024 відповідач ознайомився з матеріалами справи, про що свідчить його підпис на заяві від 15.05.2024.

15.05.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

За таких обставин, суд вважав за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання на підставі наявних у справі доказів на підставі статті 279 ЦПК України.

Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивачем протягом періоду з листопада 2017 року по 21 грудня 2017 року надавались відповідачеві послуги з постачання теплової енергії у приміщення № 27 цокольного поверху (літ. А-5) за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 є власником вказаного нежитлового приміщення з 30.11.2015, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.11.2016 № 73623192 (а.с. 13-15).

Позивач протягом періоду з листопада 2017 року по 21 грудня 2017 року надав послуги постачання теплової енергії в гарячій воді у приміщення відповідача на загальну суму 2 491,77 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 34).

Згідно з ч. 6 ст. 21, ч. 4 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону № 540-IX від 30.03.2020 (далі Закон), послуги з постачання теплової енергії та гарячої води надаються згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання даних послуг, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 (далі Правила), послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - договір).

Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 18 Правил встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем.

Відповідно до п. 29 Правил споживач має право на несплату вартості послуг лише в разі їх ненадання виконавцем або припинення надання у встановленому порядку за письмовою заявою споживача.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Стаття 559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач свої зобов`язання з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води виконував неналежним чином, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед позивачем, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості розміром 2 491,77 грн. відповідно до наданого позивачем розрахунку (а.с. 34).

Суд вважає непереконливими аргументи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності з таких підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

У відзиві відповідач посилався на те, що строк позовної давності закінчився більше 5 років тому (з урахування того, що позивач звернувся з тими самими вимогами, що і у справі № 335/10887/21). КОНЦЕРН «МТМ» обізнаний, що відповідач протягом спірного періоду не здійснював оплату за надані послуги, оскільки на рахунок позивача не надходили відповідні грошові кошти.

За період з листопада 2017 року по 21 грудня 2017 року відповідачем послуги позивача не сплачувались, і відповідно переривання строку позовної давності не відбулося.

До суду із цим позовом позивач звернувся 06.05.2024.

Відповідно до п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції чинній з 02.04.2020) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

В Україні карантин для запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби (COVID 19) було запроваджено з 12.03.2020 та продовжено у подальшому до 30.06.2023. З 01.07.2023 карантин скасований (інформація у загальному доступі в Інтернет ст. 82 ч. 3 ЦПК України).

24.02.2022 строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні».

В подальшому, відповідно до Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2024 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» неодноразово були внесені зміни щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні та проведення мобілізації.

На даний час строк дії воєнного стану в України продовжено з 14.05.2024 на 90 діб, до 12.08.2024, згідно з Указом Президента України від 10.05.2024 № 271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в

Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Отже, оскільки станом на 02.04.2020 строки позовної давності по заборгованості, яка існувала у відповідача станом на листопада 2017 р. не сплили, з 02.04.2020 строк позовної давності було продовжено на строк карантину та у подальшому на строк дії воєнного стану, суд дійшов висновку, що КОНЦЕРН «МТМ» звернувся із цим позовом з дотриманням строків позовної давності 06.05.2024, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості з відповідача за весь визначений позивачем період з листопада 2017 року по 21 грудня 2017 року.

Крім того, суд також вважає непереконливими доводи відповідача стосовно відсутності доказів фактичного надання послуг, оскільки ці доводи не ґрунтуються на доказах, наявних у матеріалах справи. Позивачем до позовної заяви було долучено щомісячні розрахунки за надані послуги за весь спірний період, в яких наведено реквізити приладу обліку, показання приладу обліку, зазначено обсяг наданої теплової енергії та визначено обсяг послуги, що підлягає сплаті відповідачем, обчислено вартість послуги. В суду відсутні законні підстави для неврахування вказаних розрахунків як доказів по справі.

Крім того, відповідач, посилаючись у відзиві на рішення суду у справі № 335/10887/21, не надав суду копію цього рішення та не зазначив обставин, які вказаним рішенням встановлені, та яким чином вони стосуються предмету спору у цій справі.

Також, з боку відповідача суду не надано доказів того, що приміщення відповідача відокремлене від системи централізованого опалення відповідно до Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 169 від 26.07.2019.

За таких обставин, суд вважає непереконливими аргументи відповідача в обґрунтування відзиву на позов, з огляду на що вважає позов КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» цілком обґрунтованим та доведеним.

Враховуючи викладене, позовні вимоги КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 2 422,40 грн. (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 279, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2017 року по 21 грудня 2017 року в розмірі 2 491 (дві тисячі чотириста дев`яносто одна) грн. 77 коп., а також судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення ухвалене за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та складене в повному обсязі 25 червня 2024 року.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ», , юридична адреса: м. Запоріжжя, вул. Героїв полку «Азов», буд. 137;

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя А.В. Шалагінова