ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/3124/24
Провадження № 2/362/1947/24
У Х В А Л А

05.06.2024 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь-Гавенко Г.М. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_1 адвокат Краснящих Б.М. звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом в якому просить визнати громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини ОСОБА_3 , довідка про народження зареєстрована в Естонській установі реєстрації актів цивільного стану №49-2022/10945 від 16.05.2022 року та встановити порядок виконання рішення суду шляхом внесення до державного реєстру актів цивільного стану запису про народження громадянина України ОСОБА_3 , зазначивши дату народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження Естонія, Хар`юський повіт, м. Талінн, довідка про народження №49-2022/10945 від 16.05.2022 року, прізвище ім`я та по батькові: ОСОБА_4 .

Перевіривши позовну заяву й додані до неї матеріали, приходжу до висновку про те, що вона підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175-177 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

З наведеного вбачається, що чинне сімейне законодавство визначає два способи визначення походження дитини від батька: 1) позасудовий, який реалізується в порядку ст. 126 СК України за спільною заявою чоловіка та жінки, що не перебували у шлюбі; 2) судовий, який реалізується у порядку ст. 128 СК України, за умови відсутності заяви в порядку ст. 126 СК України.

Згідно з ч. 1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

У зв`язку з цим суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист прав наперед або прав, що можуть бути порушені у майбутньому, не допускається.

У позовній заяві позивачем зазначається, що вона разом з відповідачем та їх спільною дитиною ОСОБА_5 , про визнання батьківства щодо якого ставиться питання, наразі спільно проживають однією сім`єю, а відповідач ОСОБА_4 беззаперечно визнає своє батьківство. У зв`язку з цим суду не зрозуміло, за захистом яких порушених, невизнаних, оспорюваних прав, свобод та законних інтересів звернулася ОСОБА_1 та в чому саме полягає таке порушення, невизнання, оспорювання. Відповідно зі змісту позовної заяви не вбачається наявність будь-якого спору про право, що є предметом розгляду суду у порядку позовного провадження.

У позовній заяві позивачем не зазначається про неможливість подання спільної заяви чоловіка та жінки з метою визначення походження дитини від батька в позасудовому порядку відповідно до ст. 126 СК України, однак підтвердження на існування відповідних перешкод до позовної заяви не додано, зокрема, відмови органу реєстрації у проведенні реєстраційних дій тощо.

Тому з метою усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно надати документальне підтвердження неможливості визначення походження дитини від батька у позасудовому порядку відповідно до ст. 126 СК України.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру передбачено справляння судового збору в розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1 211 грн. 20 коп.

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Так, у своїй позовній заяві представник позивача просить:

1.визнати громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини ОСОБА_3 , довідка про народження зареєстрована в Естонській установі реєстрації актів цивільного стану №49-2022/10945 від 16.05.2022 року;

2. встановити порядок виконання рішення суду шляхом внесення до державного реєстру актів цивільного стану запису про народження громадянина України ОСОБА_3 , зазначивши дату народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження Естонія, Хар`юський повіт, м. Талінн, довідка про народження №49-2022/10945 від 16.05.2022 року, прізвище ім`я та по батькові: ОСОБА_4 .

Разом з тим, вказані вимоги є самостійними позовними вимогами немайнового характеру, отже кожна з цих вимог є об`єктом справляння судового збору в розумінні вказаних вимог Закону.

Відтак, в пред`явлені позовній заяві висунуто дві вимоги немайнового характеру.

Отже, при звернені до суду із цим позовом позивачу належало сплатити судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп. (1 211 грн. 20 коп.*2).

Проте позивачем до матеріалів справи долучено платіжне доручення про сплату судового збору в розмірі 1 211 грн. 20 коп., тобто лише за одну вимогу немайнового характеру.

А тому потрібно доплатити судовий збір та надати суду оригінал квитанції про доплату судового збору в розмірі 1 211 грн. 20 коп. за ще одну вимогу немайнового характеру.

У відповідності до частини першої ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що встановлено положеннями частини третьої ст. 185 ЦПК України.

Залишення позовної заяви без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя. Так, згідно практики Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб. Крім того необхідно врахувати позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1-19, 23, 33, 34, 49, 136, 174-177, 184, 185, 352-355 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини - залишити без руху та надати строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати п`яті днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, позовна заява буде вважатись неподаною та повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко