ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 червня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 730/302/24

Головуючий у першій інстанції - Данько О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/874/24

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

із секретарем Зіньковець О.О.,

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 ,

розглянув у порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 01 травня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні,

місце ухвалення судового рішення - м. Борзна,

час проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду - 11 год. 17 хв,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції - 06 травня 2024 року.

У С Т А Н О В И В:

У березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся в порядку окремого провадження з заявою, в якій просив встановити факт перебування на його утриманні дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заявник зазначав, що з січня 2014 року проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 , з якою має спільну доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У січні 2016 року ОСОБА_5 залишила заявника з донькою, дитину не відвідує, матеріально не підтримує, участі у її вихованні не бере. Під час спільного проживання з ОСОБА_6 у ОСОБА_4 народилось ще двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Шлюб із ОСОБА_6 зареєстровано 05 серпня 2020 року, а рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2023 року його розірвано. Заявник сплачує аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 08 січня 2024 року ОСОБА_1 призвано до лав Збройних Сил України. Заявник звернувся з рапортом до ВЧ НОМЕР_1 про звільнення з військової служби у зв`язку з перебуванням на його утриманні трьох малолітніх дітей, але йому відмовлено та запропоновано звернутися до суду з заявою про встановлення факту перебування фізичних осіб на утриманні. ОСОБА_1 , посилаючись на ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», указує, що встановлення факту перебування трьох дітей на його утриманні необхідно для звільнення з військової служби.

Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 01 травня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального права, ненадання належної оцінки наявним у справі доказам, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким встановити факт перебування на його утриманні дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про недоведеність факту перебування на утриманні заявника трьох дітей. Вважає, що, ухвалюючи рішення, суд помилково послався на положення п. 6 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців», рішення Конституційного суду України від 03 червня 1999 року у справі № 1-8/99, № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») та залишив поза увагою те, що заявник сплачує аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відсутність заборгованості по їх сплаті, що свідчить про утримання ним дітей в контексті положень ст. 181 СК України.

Відзив на апеляційну скаргу від ВЧ НОМЕР_1 у встановлений судом строк не надходив.

За правилами ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що донька заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на його утриманні, проте ним не доведено вчинення фактичних дій, крім аліментних зобов`язань, щодо утримання двох інших дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також того, що ця допомога є для дітей постійним і основним джерелом засобів до існування.

З оскаржуваним рішенням суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, виходячи з наступного.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 являються батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5 зворот).

Довідкою Оленівського старостинського округу Борзнянської міської ради Чернігівської області від 28 лютого 2024 року № 85 підтверджено, що, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована разом з батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . З часу призову батька ОСОБА_1 до лав Збройних Сил України дитина проживає разом з бабусею ОСОБА_7 (мати заявника) за адресою АДРЕСА_1 та знаходиться на повному утриманні батька ОСОБА_1 . Мати дитини ОСОБА_5 в с. Оленівка Ніжинського району Чернігівської області не зареєстрована, не проживає та у вихованні дочки ОСОБА_2 участі не приймає (а.с. 6).

Свідоцтвом про народження (а.с. 9 зворот) підтверджується, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Іншим свідоцтвом про народження (а.с. 9) засвідчено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_8

05 серпня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 укладено шлюб.

Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2023 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 розірвано (а.с.7).

15 вересня 2023 року постановою головного державного виконавця Борзнянського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 при примусовому виконанні судового наказу № 730/235/23, виданого 22 березня 2023 року Борзнянським районним судом Чернігівської області, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 08 березня 2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.10-11).

За інформацією Борзнянського відділу ДВС у Ніжинському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом 05 березня 2024 року та 30 квітня 2024 року відсутня заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 (а.с. 41, 47).

ОСОБА_1 є військовослужбовцем, 08 січня 2024 року призваний до лав Збройних Сил України відповідно до указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 69/2022 (а.с. 12, 13-21).

26 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся із рапортом до командира ВЧ НОМЕР_1 , у якому просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення його з військової служби, надіслати його особову справу до ІНФОРМАЦІЯ_5 за зареєстрованим місцем його проживання. Заявник, посилаючись на підпункт «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», указував, що на його утриманні перебуває троє малолітніх дітей (а.с. 48-51).

Листом ВЧ НОМЕР_1 від 22 лютого 2024 року за № 379 повідомила ОСОБА_1 про те, що додані заявником до рапорту документи не підтверджують факт перебування на його утриманні трьох дітей. Указано, що для звільнення з військової служби необхідно підтвердити факт утримання дітей у судовому порядку. Для звільнення з військової служби потрібно подати рапорт на ім`я командира військової частини та додати до нього всі підтверджуючі документи. Після опрацювання рапорту, командуванням військової частини буде прийнято відповідне рішення (а.с. 24 зворот).

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування на його утриманні дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Метою встановлення цього факту ОСОБА_1 зазначив подальше вирішення питання про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у частині першій статті 315 ЦПК України, однак не є вичерпним.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту:1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

Якщо факт, що має юридичне значення, підлягає встановленню в позасудовому порядку, особа має використати такий порядок.

Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку адміністративного судочинства (схожі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 08 листопада 2019 року у справі № 161/853/19, від 18 грудня 2019 року у справі № 370/2598/16-ц, від 18 січня2024 року у справі № 560/17953/21).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від10квітня 2019 року у справі № 320/948/18, від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18.

Таким чином, судовий порядок встановлення факту, що має юридичне значення, використовується лише у випадку, коли чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку його встановлення.

У справі, що переглядається, з метою звільнення з військової служби за сімейними обставинами заявник просить встановити факт перебування на його утриманні дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до абз. 12 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби, під час воєнного стану, через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Чинним законодавством передбачено позасудовий порядок встановлення факту перебування на утриманні особи дітей.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють й інші надані їм законом повноваження. До наведених повноважень віднесено, в тому числі, видачу довідок про те, що дитина знаходиться на утриманні одного з батьків або опікуна.

Наведена послуга надається на підставі індивідуального рішення кожного органу місцевого самоврядування в межах території. Довідка видається у місячний строк безкоштовно. Її видача здійснюється виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а також центром надання адміністративних послуг. Подати заяву на її отримання заявник може особисто або через законного представника.

Для отримання відповідної довідки особа має подати наступні документи: паспорт особи, що звернулася за довідкою; копії свідоцтв про народження дітей; документ про встановлення опіки (у разі наявності); акт обстежень житлових умов заявника, де вказано, що батько/мати не бере участі у вихованні дитини.

Підставою для відмови у видачі довідки про те, що дитина знаходиться на утриманні одного з батьків або опікуна, являється невідповідність документів. Відмова у наданні такої послуги може бути оскаржена до окружного адміністративного суду.

Таким чином, на час вирішення заяви ОСОБА_1 існує визначений позасудовий порядок встановлення факту перебування на утриманні дітей. Отже, наведений факт не може встановлюватися в судовому порядку в окремому провадженні в порядку цивільного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертався до органу місцевого самоврядування та отримав дві довідки: від 23 січня 2024 року № 32 (а.с. 50), у якій зазначено, що мати його доньки ОСОБА_2 - ОСОБА_5 у с. Оленівка Ніжинського району не зареєстрована, не проживає і у вихованні доньки участі не бере; та від 17 січня 2024 року № 20 (а.с. 51), за змістом якої заявник проживає в АДРЕСА_1 , та має такий склад сім`ї: ОСОБА_8 - дружина, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - доньки.

Наведені довідки додавались заявником до рапорту на звільнення з лав Збройних Сил України. Як свідчить лист військової частини НОМЕР_1 , надані ОСОБА_1 документи не підтверджують факт утримання трьох неповнолітніх дітей.

Наразі ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутись до органу місцевого самоврядування за місцем проживання із заявою про видачу довідки про те, що троє дітей знаходяться на утриманні заявника, додавши до цієї заяви наведені вище документи. У разі відмови органом місцевого самоврядування у видачі довідки про те, що дитина (троє дітей) знаходиться на утриманні заявника, або у разі незгоди з відповіддю військової частини НОМЕР_1 щодо відсутності підстав для його звільнення з лав Збройних Сил України на підставі поданих документів, ОСОБА_1 може звернутись до окружного адміністративного суду з відповідним позовом.

Проте в межах цієї справи суд не може перебирати на себе повноваження органу місцевого самоврядування та встановлювати обставини, перевірка яких здійснюється цим органом на підставі поданих особою документів та оформлюється відповідним індивідуальним рішенням.

Отже, розгляд заяви ОСОБА_1 віднесено до повноважень інших органів компетентних органів і за законом не підлягає судовому розгляду.

Проте суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, внаслідок чого помилково розглянув заяву ОСОБА_1 по суті, чим порушив норми процесуального права.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України (пункти 107, 116, 117 постанови Великої Палати Верховного Суду від18 січня 2024року у справі № 560/17953/21).

Таким чином, за умов дотримання заявником позасудового порядку встановлення факту перебування дітей на утриманні та вичерпання таких можливостей, ОСОБА_1 не позбавлений права в подальшому обирати належний захист своїх прав, у тому числі і судовий, проте не шляхом встановлення цього юридичного факту.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтею 255цього Кодексу.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу заявника належить задовольнити частково, а оскаржуване рішення скасувати шляхом закриття провадження у справі.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, 367, 374, ч. 1 ст. 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 01 травня 2024 року - скасувати.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні - закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 червня 2024 року.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко