Справа № 211/6291/24
Провадження № 2/211/2738/24
іменем України
24 грудня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Ніколенко Д.М.,
за участю секретаря судового засідання Данилової О.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, -
позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить суд визнати за нею право власності, яке набуто під час шлюбу, на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з 13.08.2011 по 20.11.2020 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час сумісного проживання у шлюбі ними на підставі договору купівлі-продажу було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Наразі, вона має намір визначити належну їй 1/2 частку в квартирі, яка є спільною сумісною власністю, оскільки була придбана у шлюбі. У позасудовому порядку вирішити питання щодо визначення частки немає можливості, оскільки спільної мови сторони у справі з даного приводу знайти не можуть, тому змушена звернутися до суду з позовом для забезпечення охорони своїх інтересів.
Ухвалами суду від 07.10.2024 та 21.10.2024 позовну заяву залишено без руху.

Після усунення недоліків, ухвалою суду від 05.11.2024 провадження у справі відкрито, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання сторони не з`явились.

Від представника позивача Саргсян М. надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримують, просять задовльнити.

Відповідач ОСОБА_2 надав заяву про розгляд без його участі, позов визнає.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 13 серпня 2011 року по 20 листопада 2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 9 - копія свідоцтва про шлюб).

20 лютого 2017 року за Договором купівлі-продажу ОСОБА_2 придбав трьохкімнатну квартиру, загальною площею 63,0 кв.м., житловою площею 48,9 кв.м., розташовану на третьому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12-13 копія договору, а.с. 11 копія інформації з Державного реєстру речових прав).

У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно із п. 23 Постанову Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

За ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами ст. ст. 69-72 СК України. Відповідно п. 23 зазначеної Постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Відповідно до ст. 82 ч. 1 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Отже, судом достовірно встановлено, що позивач та відповідач визнають Договір купівлі-продажу квартири, який був укладений відповідачем 20 лютого 2017 року, відповідно до умов якого ОСОБА_2 придбав трьохкімнатну квартиру, загальною площею 63,0 кв.м., житловою площею 48,9 кв.м., розташовану на третьому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Спірна квартира була придбана за час перебування сторін у справі у зареєстрованому шлюбі, тобто є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

З огляду на викладене, ураховуючи наявність в матеріалах справи заяви відповідача ОСОБА_2 про визнання позову, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити та виходячи з приписів ст. 11 ЦПК України, відповідно до принципу пропорційності, особливості предмета спору, для забезпечення охорони інтересів відповідача, визнати за позивачем та відповідачем, кожним окремо, право власності на 1/2 частку спірної квартири.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 968,96 грн. Оскільки позов підлягає задоволенню, суд, з врахуванням положень статті 141 ЦПК України, вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму судового збору.

Керуючись статтями 4, 11, 12, 13, 76-80, 82, 89, 141, 263-265, 354-355 ЦПКУкраїни, суд -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частку трьохкімнатної квартири, загальною площею 63,0 кв.м., житловою площею 48,9 кв.м., розташованої на третьому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частку трьохкімнатної квартири, загальною площею 63,0 кв.м., житловою площею 48,9 кв.м., розташованої на третьому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 24 грудня 2024 року.

Суддя Д.М.Ніколенко