Провадження № 2/344/3323/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Атаманюка Б. М.,

секретаря Солонинко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» Кардаш О.А. 23.07.2024 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення у солідарному порядку заборгованості за послуги теплопостачання. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» надає послугу теплопостачання для квартири АДРЕСА_1 , за особовим рахунком № НОМЕР_1 , у якій проживає відповідач ОСОБА_1 . ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» визначено виконавцем послуг із центрального опалення та підігріву води для населення на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №17 від 26.01.2010 р. Між позивачем та відповідачем укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом офіційно опублікування 01.102017 на сайті www.tke.if.ua, та в газеті «Західний кур`єр» №40 (1613) від 05.10.2017 року, договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (договір приєднання). Відповідно до п. 20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності засобів обліку гарячої води і теплової енергії, плата за надані послуги справляється відповідно до вимог п.21 Правил, тобто згідно з установленими нармативами (нормами) споживання. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №-630, плата за надані послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Щодо строків звернення до суду, то представник позивача зазначає, що внаслідок встановленого карантину в Україні з 12.03.2020 по 30.06.2023, а також введеного з 24.02.20222 воєнного стану, перебіг позовної давності був зупинений на вказаний період.

Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання, як споживач, виконує неналежним чином, у зв`язку з чим станом на 01.07.2024 утворилась заборгованість з оплати за послуги теплопостачання у розмірі 170 865.06 грн..

На підставі наведеного представник позивача просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість з оплати за послуги теплопостачання у розмірі 170 865.06 грн., та судові витрати.

Представник відповідача адвокат Олексюк Л.В. скористався правом подання відзиву на позов в якому вказує, що квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 на підстав договору дарування матір`ю ОСОБА_2 . Однак, до 12.04.2022 року ОСОБА_2 (до смерті) проживала та користувалася комунальними послугами у вказаній квартирі. Також, було рішення суду та судовий наказ про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за послуги теплопостачання у сумі 22326.46 грн., 71251.20 грн., 18176.38 грн., за період який вказаний представником позивача у даному позові. Таким чином, позивач заявляє про стягнення заборгованості частина якої вже була стягнута. На підставі наведеного, представник відповідача зазначає, що відповідач визнає частково позовні вимоги за період з 12.04.2022 року до 01.07.2024 в сумі 30 078.67 грн.

Представник позивача в судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно з якою просила суд стягнути із відповідача ОСОБА_1 заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.06.2020 р. до 01.07.2024 р. у сумі 61 642.87 грн., розгляд справи просила проводити без участі представника позивача.

Представник відповідача адвокат Олексюк Л.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Подав до суду заяву про застосування строку позовної давності до боргу, просив суд справу розглядати без участі відповідача та представника відповідача.

На підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання споживачем-відповідачем зобов`язання по оплаті наданих послуг з теплопостачання.

Правовідносини, які виникли у сфері надання комунальних послуг, регулюються спеціальним законодавством, а саме: Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Статтями 20, 21 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, які він отримував у повному обсязі.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18.

Відповідно до п. 8 Правил надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, послуги надаються споживачеві згідно із договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно пункту 10 "Правил надання населенню послуг з водо-, теплозабезпечення та водовідведення", затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 30 грудня 1997 року за № 1497 та пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, оплата за надані послуги вноситься щомісячно.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, хоча і без договору, є зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора - вимагати сплату грошей за надані до будинку послуги.

Так, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , дата державної реєстрації 01.06.2013 (а.с.4).

Попереднім власником з 18.09.2003 року була ОСОБА_2 (а.с.5-6).

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначений будинок забезпечується тепловою енергією, наданою позивачем ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго», отже позивач надавав послуги з теплопостачання відповідачу.

Відповідно до рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 15.05.2017 року рішення Івано-Франківського міського суду від 24.02.2017 року скасовано, ухвалено стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.09.2011 по 01.03.2016 року 18 176,38 грн. (а.с.30-33).

Також, відповідно до судового наказу Івано-Франківського міського суду від 23.07.2020 стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 71 251,22 грн.(а.с.37-39).

В даній справі представник відповідача подав до суду клопотання у якому заявив про застосування строку позовної давності щодо боргових зобов`язань відповідача.

Судом встановлено, що відповідно до уточненої довідки про розрахунок боргу за теплоенергію по особовому рахунку № НОМЕР_1 заборгованість за адресою АДРЕСА_2 , за період з 01.07.20 р. по 01.07.2024 р. у відповідача ОСОБА_1 становить 61 642,87 грн..

Згідно довідок борг розраховується 2020 рік 13240,45 грн.; 2021 рік-17917,31 грн.; 2022 рік-14101.44 грн.; 2023 рік-15346,22 грн.; 2024 рік до 01.07.2024-8243,17 грн.

Загальна позовна давність, відповідно до вимог ст. 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Враховуючи, що з позовом до суду позивач звернувся лише 23.07.2024 року, тому слід застосувати наслідки спливу позовної давності щодо боргу який виник до 01.07.2021 р. у сумі 24 538,32 грн., а саме борг за 2020 рік у сумі 13 240,45 грн.; за 2021 рік до 01.07.2021 у сумі 11 297,87 грн..

Таким чином, загальний борг щодо якого застосовано строк позовної давності становить 24 538,32 грн..

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з теплопостачання в межах трьох річного строку позовної давності, за період 01.07.2021 по 01.07.2024, з яких 6619,44 грн. заборгованість за 2021 рік з 01.07.2021; 14 101,44 грн. заборгованість за 2022 рік; 15 346,22 грн.- заборгованість за 2023 рік; 8243,17 заборгованість за 2024 рік до 01.07.2024, що в загальному розмірі становить 37 104,55 грн.

Відповідно до ч. 1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відсоток задоволених позовних вимог становить 21,72 %, а тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 657,68 грн., що відповідає пропорційності розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст. 257, 261, 264, 267, 509, 526, 815, 901, 903 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 137, 141, 263-265 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго», що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Б.Хмельницького, буд. 59 «А», , на рахунок IBAN: НОМЕР_3 в АТ Таскомбанк, заборгованість за послуги теплопостачання за особовим рахунком № НОМЕР_1 , за період з 01.07.2021 по 01.07.2024, в розмірі 37 104 (тридцять сім тисяч сто чотири) грн. 55 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго», що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Б.Хмельницького, буд. 59 «А», , на рахунок IBAN: НОМЕР_3 в АТ Таскомбанк, витрати по оплаті судового збору в розмірі 657 (шістсот п`ятдесят сім) грн. 68 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення виготовлено та підписано 23.12.2024.

Суддя Богдан АТАМАНЮК