КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2024 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/8387/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Євграфової Є.П. (суддя-доповідач),

суддів Шкоріної О.І., Стрижеуса А.М.

при секретарі Мудрак Р.Р.

за участі представника ОСОБА_1 - адвоката Оксененко Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва у складі судді Яровенко Н.О.

від 20 грудня 2023 року

у цивільній справі № 755/17875/23 Дніпровського районного суду міста Києва

за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Оксененко Даніїл Олексійович,

заінтересовані особи: Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк»

на бездіяльність державного виконавця, про визнання відмови у скасуванні арешту зі всього майна незаконною та зняття арешту,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дніпровського районного суду від 20 грудня 2023 року визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) щодо незняття арешту зі всього нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного постановою 25.08.2016 року, при поверненні виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1.

Зобов`язано Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) скасувати арешт зі всього майна, власником якого є ОСОБА_1 , накладений в межах виконавчого провадження (реєстраційний номер обтяження 16338832) ВП № НОМЕР_1 постановою від 25.08.2016 року.

В апеляційній скарзі Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

Апелянт зазначає, що 25 серпня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 4167 грн 25 коп., а 22 грудня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Разом з тим, судом не було взято до уваги, що виконавчий документ, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження в установленому Законом порядку не скасовано, а тому підлягають сплаті та виконанню, в зв`язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню, як незаконна .

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Апелянтом подана заява про розгляд апеляційної скарги за його відсутності.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Оксененко Д.О. проти задоволення апеляційної скарги заперечив, пояснивши, що під час розгляду справи у суді першої інстанції, Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києвіне посилався на наявність невиконаної постанови про стягнення виконавчого збору, й така постанова суду не надавалась.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є.П., пояснення адвоката Оксененко Д.О., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у Голосіївському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Відділ) перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1, з примусового виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Києва № 755/3790/14-ц від 26.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Експобанк» заборгованості в розмірі 41 672,58 грн.

В рамках виконавчого провадження щодо примусового виконання, 18.08.2016 року державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

25.08.2016 року державним виконавцем Відділу винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, інформацію про який внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 16338832).

22.12.2016 року державним виконавцем Відділу винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, керуючись пунктом другим частиною першою статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року № 606-XIV).

Згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження № НОМЕР_1 вiд 18.08.2016 року завершено, матеріали виконавчого провадження НОМЕР_1 знищені відповідно до розділу 11 Наказу Міністерства юстиції України №1829/5 від 07.06.2017 року «Про затвердження Правил діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями».

Стягувача - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» (код за ) на підставі рішення щодо припинення - припинено, дата запису: 15.02.2020 року, номер запису: 1027637, згідно відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в графі «дата та номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, підстава його внесення». Правонаступники відсутні.

Також, як вбачається з матеріалів справи, у жовтні 2023 року боржник ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Оксененко Д.О., звернувся до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)із заявою про зняття арешту з майна, з огляду на відсутність підстав для його продовження у зв`язку із закінченням виконавчого провадження та припиненням особи стягувача (а.с 15-17).

У відповіді від 25.10.2023 року (а.с 18) Голосіївський відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив про те, що 18.08.2016 року державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

25.08.2016 року державним виконавцем Відділу винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, інформацію про який внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 16338832).

22.12.2016 року державним виконавцем Відділу винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, керуючись пунктом другим частиною першою статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року № 606-XIV).

Водночас зазначено, що дії відповідно до вимог Закону про виконавче провадження» будуть вчинені державним виконавцем у разі надходження на рахунок з обліку депозитних сум коштів у сумі 46208,83 грн.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив із того, що виконавчий лист № 755/3790/14-ц станом на день постановлення даної ухвали суду є повернутим стягувачу, державним виконавцем у порушення вимог статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» під час прийняття рішення про повернення виконавчого документа, арешт, накладений на все нерухоме майно боржника, не знято, що порушує право заявника як власника арештованого майна, подальше обтяження шляхом накладення арешту на майно боржника є порушенням прав заявника як власника такого майна.

Колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованих висновків, надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності. Погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», в разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», що є діючим на момент звернення боржника із заявою про зняття арешту, діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: верховенства права; законності; незалежності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; обов`язковості виконання рішень; диспозитивності; гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

У відповіді на заяву про зняття арешту, що стала підставою для подання скарги, так і у суді першої інстанції, відділ ДВС не повідомляв про існування будь-яких обставин, що є перешкодою для знаття арешту відповідно до наведених вище положень ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Єдиною умовою знаття арешту, за повідомленням Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у листі від 25.10.2023 року (а.с. 18) є надходження на рахунок з обліку депозитних сум коштів у сумі 46 208,83 грн.

Обґрунтування підстав необхідності внесення вказаної суму лист не містить.

Згідно з частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

З огляду на встановлені обставини щодо закінчення виконавчого провадження та припинення юридичною особи стягувача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність бездіяльності державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) щодо незняття арешту зі всього нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного постановою 25.08.2016 року, при поверненні виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1 та зобов`язання Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) скасувати такий арешт.

Доводи апеляційної скарги, що ґрунтуються на існуванні постанови від 25.08.2016 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 4167,25 грн (ас. 73) колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Порядок прийняття та оцінки доказів в суді апеляційної інстанції урегульовано положеннями частин другої, третьої зазначеної статті ЦПК України.

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої - третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції. Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

Звертаючись із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, Голосіївський районний відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) надав суду копію постанови про стягнення виконавчого збору від 28.08.2026 року, яка не була подана в суді першої інстанції. Утім, в апеляційній скарзі скаржник, не навів поважних причин, які перешкоджали поданню таких доказів в суді першої інстанції, що є необхідним з огляду на приписи статті 367 ЦПК України, клопотань про їх прийняття апеляційним судом не заявляв. З огляду на наведене апеляційний суд не приймає подану постанову про стягнення виконавчого збору від 25.08.2016 року до уваги.

Колегія суддів, проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішень з точки зору застосування норми права, яка стала підставою для розгляду скарги та вирішення справи по суті, та дійшла висновку, що суд ухвалив судове рішення відповідно до встановлених у справі обставин на підставі поданих сторонами доказів та правильно застосував норми матеріального права у спірних правовідносинах.

Ухвала суду є законною і обґрунтованою, підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 20 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складений 08 травня 2024 року.

Судді: Є.П. Євграфова

О.І. Шкоріна

А.М. Стрижеус