ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/2042/23 Головуючий суддя І інстанції Клименко А. М.
Провадження № 22-ц/818/1336/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: надання послуг
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М.,Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Березюк А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мазепа Геннадія Борисовича на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2023 року, по цивільній справі № 644/2042/23, за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, що утворилась за період з травня 2016 року по грудень 2021 року, у сумі 342541 грн. 16 коп., та судового збору 3833 грн. 06 коп.

В обґрунтування позову КП «Харківські теплові мережі» посилалося на те, що відповідачці на праві власності належать нежитлові приміщення, загальною площею 265,2 кв.м., що розташовані в житловому будинку АДРЕСА_1 та обладнані централізованою системою опалення, теплопостачання якої здійснює КП «Харківські теплові мережі». Відповідачка, не уклавши договір на постачання теплової енергії, безпідставно отримує теплову енергію за рахунок позивача, що подається у централізовану систему опалення житлового будинку, у якому розташовані вказані нежитлові приміщення.

За період з травня 2016 року по грудень 2021 року відповідачкою безпідставно спожито теплової енергії на суму 342541грн. 16 коп. За кожен розрахунковий період їй направлялись платіжні вимоги-доручення про сплату спожитих послуг, однак ОСОБА_1 за спожиту теплову енергію не сплатила, внаслідок чого за нею виникла заборгованість.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 27 вересня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за спожиту теплову енергію, що утворилась за період з травня 2016 року по грудень 2021 року, у сумі 342541 грн. 16 коп..

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31.01.2024 у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Мазепа Г.Б. посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права просить рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Скарга мотивована тим, що відповідач ОСОБА_1 була позбавлена можливості знати про час і місце розгляду справи, тому що не була повідомлена судом про це належним чином. З цієї ж причині вона не могла подати до суду відзив на позовну заяву, заперечення чи клопотання щодо розгляду справи в порядку загального позовного провадження, а також - надати до суду докази на їх підтвердження.

Не повідомивши належним чином відповідача у справі про розгляд вказаної справи, прийнявши по суті заочне рішення та відмовивши у перегляді такого заочного рішення - суд фактично позбавив Відповідачку права доступу до суду, права захищатися проти позову заявленого до неї, можливості реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі - права заяви клопотання про застосування строків пропуску позовної давності.

Вказує, що ОСОБА_1 вже 9 років не є власником вищевказаного нежитлового приміщення на підставі договору дарування нежитлових приміщень від 13 серпня 2015р. зареєстрованого за №1024. На підтвердження надала інформацію з Державного реєстру речових прав датовану 08.02.2024 р., де вказується, що власником вищезгаданих приміщень є інша особа - ОСОБА_2 , на підставі договору дарування від 13.08.2015р. Отже, позивач звернувся до суду у даній справі до неналежного Відповідача, цю обставину суд не з`ясував та ухвалив помилкове рішення. Про дану обставину Позивачу добре відомо, адже вказана справа не є першою справою про стягнення заборгованості по сплаті комунальних послуг з ОСОБА_1 (для прикладу аналогічні справи №644/4353/23, 642/3495/17).

Про наявність централізованої системи опалення в нежитловому приміщенні, зазначимо, що вищезгаданим актом обстеження № ОНОТ/2364 від 28.07.2008 року підтверджується і те, що система опалення в приміщенні відсутня; радіатори, труби та інші складові частини системи опалення демонтовано. Таким чином, у ОСОБА_1 ніяк не могла утворитись заборгованість за період з травня 2016 року по грудень 2021 року на суму 342541 грн. 16 коп.

З урахуванням того факту, що ОСОБА_1 не є власником нежитлових приміщень, що розташовані в житловому будинку АДРЕСА_1 , та факту відсутності в цих приміщеннях системи опалення, вважає, що в даній ситуації має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, що регламентовано п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України в якості підстави для скасування рішення суду.

Позивачу було добре відомо, що ОСОБА_1 , зареєстрована за іншою адресою: АДРЕСА_2 , оскільки по іншій аналогічний справі № 642/3695/17 КП «Харківські теплові мережі» () подали позов до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманої теплової енергії до Ленінського районного суду м. Харкова, що вказує на обізнаність позивача щодо місця реєстрації відповідача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали цивільної справи за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про судове засідання, що не перешкоджає розгляду скарги відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, перевіривши її доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржене рішення суду не відповідає.

Суд своє рішення мотивував наступним.

Відповідно до вимог вказаного нормативного акту, КП «Харківські теплові мережі» проведено нарахування безпідставно спожитої теплової енергії за період з травня 2016 року по грудень 2021 року в сумі 342541грн. 16 коп.

Вказаний розрахунок відповідачкою не спростований.

Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами про підключення/відключення споживача до джерела теплової енергії від 03.04.2017 за № 170/7007, від 18.10.2017 № 170/7915, від 10.04.2018 № 170/8818, від 20.10.2018 № 170/10369, від 09.04.2019 № 170/9028, від 26.10. 2019 № 170/9544, від 29.10.2020 № 170/13263, від 29.10.2020 № 170/13263, від 12.04.2021 № 170/11862, від 18.10.2021 № 170/5481.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту теплову енергію, що утворилась за період з травня 2016 року по грудень 2021 року, у сумі 342541 грн. 16 коп.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

У справі відсутні зворотні розписки про вручення відповідачці ОСОБА_1 судової повістки, або інші документи на підтвердження дотримання судом передбаченого у ст. 128 ЦПК України порядку надсилання судових викликів та повідомлень, тому відповідно до згаданої норми п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України у даному випадку є безумовні підстави для скасування рішення суду та ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення по суті позову.

Такі обставини є поважними причинами у розумінні норми ст. 367 ЦПК України, що відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України надає відповідачці право надати нові докази на підтвердження доводів апеляційної скарги, що згідно до змісту ст.ст. 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.

Судом були встановлені наступні обставини справи.

За договором купівлі-продажу нежитлових будівель від 18.01.2000 відповідачу належать нежитлові приміщення загальною площею 265,2 кв.м., розташовані в житловому будинку АДРЕСА_1 , обладнані централізованою системою опалення, теплопостачання якої здійснює КП Харківські теплові мережі.

КП «Харківські теплові мережі» подає теплову енергію у централізовану систему опалення та гарячого водопостачання житлового будинку, в якому розташоване приміщення, що належить відповідачці на праві приватної власності.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію, споживачем - СПДФО ОСОБА_1 з травня 2016 року по грудень 2021 року не проводилася оплата за спожиту теплову енергію, у зв`язку з чим по особовому рахунку № НОМЕР_1 утворилася заборгованість у загальному розмірі 342541 грн. 16 коп.

09.08.2016, 10.10.2016, 13.02.2017, 14.03.2017, 15.05.2017, 10.07.2017, 23.11.2017, 17.01.2018, 15.03.2018, 14.05.2018, 18.12.2018, 15.02.2019, 15.03.2019, 21.11.2019, 01.06.2020, 25.11.2020, 25.05.2021, 09.02.2022 позивачем на адресу відповідача СПДФО ОСОБА_1 надіслано: рахунки-фактури, акти виконаних робіт по відпуску теплової енергії за період з травня 2016 грудень 2021 року, акти звірок та вимоги про оплату боргу.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Всупереч вказаних норм ст.ст. 89, 263 ЦПК України суд першої інстанції не з`ясував, чи є відповідачка власником чи користувачем приміщень, до яких позивач надавав послуги у заявлений у позові період.

З наданих до апеляційної скарги документів: копіі нотаріально посвідченого договору дарування нежитлових приміщень вищевказаних нежитлових приміщень від 13 серпня 2015р. зареєстрованого в реєстрі за №1024 їх власником є не відповідачка, а інша особа - ОСОБА_2 (а.с. 170); згідно витягу з Державного реєстру речових прав від 08.02.2024 власником вищезгаданих приміщень є не відповідачка, а інша особа, ОСОБА_2 , - на підставі згаданого договору дарування від 13.08.2015р, а з 01 липня 2021 року ОСОБА_3 , на підставі договору дарування номер 773, виданого 01.07.2021 приватним нотаріусом ХМНО Єініною Л.В. (а.с. 169).

Всупереч вимог ст.ст. 89, 263 ЦПК України суд першої інстанції цих обставин не з`ясував, внаслідок чого за відсутності достатніх доказів користування чи володіння відповідачкою вищевказаною нерухомістю, вважав, що вона порушила права позивача та стягнув заборгованість за послуги, які відповідачка не отримувала. Наведені з цього приводу доводи скарги знайшли своє підтвердження у матеріалах справи.

Позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України).

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (частина перша статті 33 ЦПК України у редакції, чинній на час відкриття провадження у справі та її розгляду).

Вищевказані повноваження щодо залучення до розгляду справи належного відповідача є лише у суду першої інстанції, тому колегія суддів відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення суду та ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні позову, як того, що був заявлений до неналежного відповідача.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мазепа Геннадія Борисовича задовольнити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 27 вересня 2023 року скасувати.

У задоволенні позову Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 6172,44грн

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 28 червня 2024 року.

Головуючий В.Б.Яцина

Судді Ю.М.Мальований

О.В.Маміна