Справа № 646/3594/24
Провадження № 2-з/638/61/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року Дзержинський районний суд міста Харкова

у складі головуючого судді: Хайкіна В.М.,

за участю секретаря: Черкашиної Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Халабурдіна Святослава Володимировича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , тертя особа: ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

25.06.2024 року через підсистему «Електронний суд» до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла заява позивача ОСОБА_1 адвоката Халабурдіна Святослава Володимировича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , тертя особа: ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, згідно прохальної частини якої просить суд: накласти арешт на грошові кошти в будь-якій валюті в межах ціни позову 109 023,48 доларів США, які належать ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та знаходяться на банківських рахунках, відкритих на її ім`я.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів. Ціна позову 109 023,48 доларів США, в національній валюті 4 260 081,58 грн. Підставою для звернення до суду є невиконання відповідачем грошового зобов`язання. Відповідно до розписки від 11.12.2020 року відповідач підтвердила отримання нею від позивача у борг суми у розмірі 102 000 доларів США та зобов`язувалась повернути їх до 08.12.2021 року в доларах США або в гривнях із розрахунку курсу продажу долару США, встановленим АКІБ «УкрСиббанк» на день платежу. Крім того, розпискою від 18.07.2023 року відповідач визнала та підтвердила, що має заборгованість перед позивачем у розмірі 102 000 доларів США, які були отримані нею 11.12.2020 року, та те, що відповідний борг не повернуто позивачу, а також зобов`язувалась погасити борг до 30.07.2023 року. Проте, у встановлений розписками строк, ані до теперішнього часу, в порушення взятих на себе зобов`язань, відповідач не повернула позивачу борг. Відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх грошових зобов`язань, прострочення триває більше двох років. За цей час відповідачем не було вчинено жодних дій для повернення боргу, всі вимоги позивача ігноруються. Відповідач, як боржник, у зобов`язання має об`єктивну можливість розпоряджатись належним їй майном, у тому числі грошовими коштами на банківських рахунках, що ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду на користь позивача у випадку задоволення його позову. Враховуючи наявний спір між сторонами, можливість відповідача розпоряджатись належними їй коштами до розгляду справи по суті, позивач вважає, що є необхідність у накладенні арешту на належні відповідачу грошові кошти в межах ціни позову.

Відповідно до частини 1 статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її находження без повідомлення учасників справи.

Суддя, дослідивши матеріали поданої заяви та матеріали позовної заяви, дійшов до наступних висновків.

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , тертя особа: ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.06.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до пункту 1, 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 по справі № 320/3560/18, заявником суду повинні бути надані відомості щодо конкретного індивідуально визначеного майна, яке належить відповідачу та щодо якого мають вживатись заходи забезпечення позову. Зокрема, Верховним Судом зазначено, що суд може накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат, проте відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 (провадження №14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, із урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Разом із тим, у пункті 4 Постанови Пленум Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інтереси осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Водночас законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, суд може накласти арешт лише на грошові кошти, що належать відповідачеві. Тобто, суд має перевірити, які конкретно грошові кошти належать відповідачеві і де вони знаходяться.

Саме з цією метою положеннями частини першої статті 151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

За таких обставин, законодавством передбачений обов`язок зазначення в заяві про забезпечення позову інших відомостей, необхідних для забезпечення позову.

Із наведеного слідує, що відомості про те, на яких рахунках та в яких банківських установах перебувають грошові кошти відповідача, є необхідними для забезпечення позову.

Накладення судом арешту на рахунки відповідача чинним законодавством не передбачене, але суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банках або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат.

При цьому, відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Також потенційно може виникнути ситуація, коли буде накладено арешт на рахунки, що використовуються відповідачем для виплати заробітної плати, для обліку коштів соціального страхування, тобто є рахунками зі спеціальним режимом використання чи можуть бути порушені права інших осіб у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Тобто, в матеріалах справи та доданих до неї документах не міститься жодної інформації та доказів про наявність будь-яких рахунків, належних відповідачу, на яких знаходяться кошти, на які суд своєю ухвалою може накласти арешт в межах вказаної суми.

Крім того, законом чітко визначено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Сам факт наявності у відповідача можливості розпоряджатися на свій розсуд належними йому грошовими коштами не є достатньо мотивованою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність відмови позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Одночасно суд роз`яснює позивачу, що він не позбавлений права повторно звернутись до суду з заявою про забезпечення позову, надавши при цьому відомості щодо номерів рахунків, на яких обліковуються належні відповідачу грошові кошти, та назви відповідних установ, в яких вони відкриті.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Халабурдіна Святослава Володимировича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , тертя особа: ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: