Провадження № 2/466/760/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2024 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

при секретарі с/з Репеті К.М.

справа № 466/12932/23,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м.Львова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного виконавця Маковецького Зоряна Вікторовича, заінтересованої особи, яка не заявляє вимог приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Михальської Ольги Зіновіївни про скасування постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, -

в с т а н о в и в:

04 грудня 2023 року представник позивача адвокат Винниченко Михайло Петрович в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , приватного виконавця Маковецького Зоряна Вікторовича: юридична адреса: м.Львів, вул.С.Бандери, буд. 6, заінтересованої особи, яка не заявляє вимог приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Михальської Ольги Зіновіївни: юридична адреса: м.Львів, вул. Городоцька, 72/9 та просить суд:

- Визнати неправомірними дії та рішення виконавця та скасувати постанову ПВ Маковецький З.В. від 14.01.2022 року та акт ПВ Маковецький 3.В. від 14.01.2022 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, за якою приватний виконавець Маковецький З.В. відчужував майно скаржника - 1/3 частка двокімнатної квартири загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м., РНМ 8676805, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у провадженні № АСВП: виконавче провадження 64309513 Стягувач: ОСОБА_2 Дата відкриття: 27.01.2021 щодо стягнення заборгованості із боржника ОСОБА_1 , пов`язані з оцінкою, описом, та Примусовою реалізацією 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

- Скасувати свідоцтво про право власності, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 62858311 від 14.01.2022 13:19:39, та інші правовстановлюючі документи, видані приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівська обл. Михальською Ольгою Зіновіївною - 1/3 частка двокімнатної квартири загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м., РНМ 8676805, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 яка належить позивачу та була відчужена на користь відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 та вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування вимог заявник зазначив, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходилася справа № 466/8540/16-ц позивач: ОСОБА_2 , відповідач: ОСОБА_1 про стягнення боргу.

В рамках ВП № АСВП: виконавче провадження 64309513 ПВ Маковецький З.В. Стягувач: ОСОБА_2 Дата відкриття: 27.01.2021 щодо стягнення заборгованості із боржника ОСОБА_1 , Згідно акту від 14.01.2022 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, та згідно Постанови від 14.01.2022 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, приватний виконавець Маковецький З.В. на думку позивача незаконним чином відчужив майно позивача 1/3 частка двокімнатної квартири загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м., РНМ 8676805, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Дане майно вже було арештовано та виставлене на аукціоні в межах іншого виконавчого провадження: Арешт нерухомого майна №41184081 від 26.03.2021 року на підставі постанови про опис майна боржника Шевченківського ВДВС у м.Львові ЗМУМЮ(м.Львів) ВП №61568705 від 25.03.2021 року; Арешт нерухомого майна №17165961 від 29.10.2016 року на підставі постанови Шевченківського ВДВС у м.Львові ЗМУМЮ (м.Львів) ВП№52760943 від 27.10.2016 року; Арешт нерухомого майна №14167737 від 14.04.2016 року на підставі постанови Шевченківського ВДВС у м.Львові ЗМУМЮ (м.Львів) ВП №50852810 від 14.04.2016 року.

Вважає, що виконавцем не було враховано, що в провадженні Шевченківського районного суду м.Львова знаходиться справа № 466/4823/19 провадження 2/466/1839/19 позивач: АТ КБ "Приватбанк", відповідач: ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та провадження 6/466/147/20, в якому заінтересована особа ОСОБА_3 , позивач АТ КБ "Приватбанк, заінтересована особа ОСОБА_4 , заявник Шевченківський ВДВС міста Львова ЗМУ МЮ, відповідач ОСОБА_1 на клопотання, заяву, подання у порядку виконання судового рішення та рішення іншого органу (посадової особи) в цивільній справі про виділення частки.

17.08.2020 начальник Шевченківського ВДВС у м. Львові Західного МУ Міністерства Юстиції (м, Львів) Савойник Р.П. звернувся до суду із поданням про визначення частки майна боржника, в якому просить визначити 1/3 частку у майні боржника ОСОБА_1 , а саме у квартирі АДРЕСА_1 , для подальшої її реалізації на аукціоні. На виконанні в Шевченківському ВДВС у м.Львові Західного МУ Міністерства Юстиції (м.Львів) перебуває виконавче провадження №61568705 з виконання виконавчого листа № 466/4823/19, виданого 12.02.2020 року Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованості в розмірі 149 190,78 грн.

В архіві Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться справа № 466/4823/19 провадження 2/466/1839/19 позивач АТ КБ "Приватбанк", відповідач ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та провадження 6/466/147/20,де заінтересована особа ОСОБА_3 , позивач АТ КБ "Приватбанк", заінтересована особа ОСОБА_4 , заявник Шевченківський ВДВС міста Львова ЗМУ МЮ, відповідач ОСОБА_1 на клопотання, заяву, подання у порядку виконання судового рішення та рішення іншого органу (посадової особи) в цивільній справі про виділення частки.

Ухвалою від 14 вересня 2020 року Шевченківського районного суду м. Львова де знаходиться справа № 466/4823/19 провадження 6/466/147/20 суд ухвалив - подання задовольнити. Визначити 1/3 частку у квартирі АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 на праві приватної спільної сумісної власності.

На думку позивача державним виконавцем порушений порядок примусової реалізації майна його частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема не винесено постанову про звернення стягнення на майно, порушено порядок виділу частки майна боржника, а саме: кредитор не пред`являв позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на нього; боржнику не було запропоновано продати свою частку ні іншому співвласнику, інші співвласники звертались в ДВС зі заявою про намір скористатися своїм переважним правом викупу та викупити частку, ні третім особам; іншому співвласнику - не було надано можливості придбати частку боржника у спільній сумісній власності. Також, державний виконавець не надав сторонам виконавчого провадження можливість узгодити вартість нерухомого майна.

Оцінка майна проведена без укладення договору, а звіт за результатами такої оцінки не відповідає вимогам закону. Також, державний виконавець допустив неповноту змісту оголошення про проведення електронних торгів щодо кількісних та якісних характеристик майна.

Йому стало відомо лише 01.11.2021 року про те, що була проведена оцінка його частки квартири. Тоді він отримав лист від приватного виконавця з повідомленням про проведення оцінки.

Приватний виконавець не забезпечив його право не погодитись зі результатом оцінки не надавши можливості оскаржити результати оцінки, державний виконавець одразу після проведення оцінки призначив реалізацію майна на аукціоні.

Із змісту постанови вбачається, що опис проводився у відсутності боржника або іншого власника квартири, відомості про те, що останні відмовилися від підпису у постанові не вказані. При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що боржник був належним чином повідомлений про здійснення опису майна та не допустив державного виконавця в квартиру або іншим чином перешкоджав йому.

У матеріалах виконавчого провадження, очевидно наявний технічний паспорт квартири, однак державний виконавець не скористався даними, що містяться у ньому для проведення опису майна.

Окрім того, у матеріалах виконавчого провадження відсутній супровідний лист чи інші документи про скерування копії постанови про опис та арешт майна сторонам.

Виконавець ігнорував звернення інших співвласників щодо бажання скористатись правом викупу та узгодження вартості майна.

В подальшому 04.09.2023 року позивачу стало відомо від свого адвоката з реєстру нерухомого майна про те, що Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 62858311 від 14.01.2022 13:19:39, приватним нотаріусом Михальською Ольгою Зіновіївною, Львівський міський нотаріальний округ, Львівська обл. на його думку незаконним чином була відчужена, 1/3 частки двокімнатної квартири загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м., РНМ 8676805, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала позивачу на користь відповідача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН код НОМЕР_2 ), що підтверджується інформаційною довідкою від 04.09.2023 року.

Таким чином, позивач був змушений звернутись з даним позовом до суду за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЦК України.

Позивачем ОСОБА_1 сплачено суму судового збору в розмірі 1 073,60 грн. та подано клопотання про усунення недоліків, відповідно до якого позивачем ОСОБА_1 уточнено позовні вимоги, а, саме: просить суд скасувати постанову про передачу майна стягувачу.

Ухвалою від 20.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

19.01.2024 відповідач приватний виконавець Маковецький З.В. подав заперечення на позов, в якому просив у задоволенні позову відмовити.

05.03.2024 представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Бучківська М.Б. подала заперечення на позов, в якому просила у задоволенні позову відмовити.

25.04.2024 р. від представника позивача адвоката Винниченко М.П. поступило клопотання щодо призначення справи до судового розгляду у його відсутності.

Ухвалою від 25.04.2024 року справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Винниченко М.П. в судове засідання не прибули причин неявки суду не повідомили, хоча належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи. 29.05.2024 року представником позивача подано два клопотання про ознайомлення з матеріалами спраи та відкладення судового засідання у звязк з зайнятістю представника в іншому судовому засіданні за межами м.Львова. З урахуванням неодноразового відкладення сдових засідань за клопотанням сторони позивача, дата судового засідання визначалася завчасно, інших заперечень щодо продовження розгляду справи не надходило, суд вважає за необхідне продовжувати розгляд справи без участі позивача та представника.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Мартиневич Ю.О. в судове засідання не з`явились, 27.05.2024 року від адвоката Мартиневич Ю.О. на адресу суду подано клопотання про розгляд справи у їх відсутності, в задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Відповідач приватний виконавець Маковецький З.В. в судове засідання не прибув причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції.

Заінтересована особа, яка не заявляє вимог приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Михальська О.З. в судове засідання також, не прибула причин неявки суду не повідомила, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить такого.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.129 Конституції України, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Нормами ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 443 ЦПК України встановлено, що приватний виконавець уповноважений законом звертатися до суду із поданням про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Така частка боржника у майні може бути самостійним об`єктом реалізації в межах виконавчого провадження, що підтверджується практикою Верховного Суду, без виділення її в натурі.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у справі № 367/6231/16-ц постановила наступне:

« 20. Відповідно до статті 177 ЦК України частка у праві спільної власності є об`єктом цивільних прав.

21. Так, частиною 1 статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

22. З урахуванням наведеного, правовий режим спільної власності може передбачати визначення часток кожного із співвласників у праві спільної власності (спільна часткова) або відсутність такого визначення у праві спільної власності (спільна сумісна). Згідно з наведеним критерієм спільна власність поділяється на спільну часткову і спільну сумісну.

23. Розмір часток у праві спільної часткової власності вважається рівним. При цьому, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

24. За змістом статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

25. Відповідно до положень частини другої статі 366 ЦК України кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

26. Правовий аналіз положень статей дає підстави для висновку, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав та на неї кредитором може бути звернуто стягнення у рахунок погашення боргу шляхом вимоги продажу цієї частки з публічних торгів».

Зокрема, згідно постанови у справі № 641/2498/17 від 10.11.2021 року. Верховного Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду постановлено наступне:

«Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17, правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, що передбачено пунктом 8 розділу X Порядку реалізації майна, та вказано, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором (правочином).

Такий висновок узгоджується й з нормами статей 650, 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розділ 6 Тимчасового положення, пункти 244, 245, 248 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 7 липня 1994 року № 152/361, статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу).

У відповідності до частини першої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до частини першої статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів регулюється Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 16 квітня 2014 року № 656/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 квітня 2014 року за № 427/25204.

Прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (пункт 2.2 Тимчасового положення).

Тимчасовим положенням передбачено вимоги щодо проведення таких торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розділ 3) по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4), і по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6).

Відповідно до пункту 3.11 Тимчасового положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином.

Результатом прилюдних торгів є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги. Таке свідоцтво є документом, що посвідчує право власності та підставою державної реєстрації прав власності за покупцем.

Враховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу).

Разом із тим слід зазначити, що оскільки виходячи зі змісту частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами електронних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами електронних торгів, то підставами для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме вказаним Порядком.

Стаття 366 ЦК України встановлює, що кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Згідно із частиною першою статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до частини першої статті 363 ЦК України частка у праві спільної часткової власності переходить до набувача за договором з моменту укладення договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін.

Як зазначено в частині першій статті 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до частини першої статті 183 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Надалі, як вказано в абзаці третьому частини другої статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, з моменту державної реєстрації права власності на нерухоме майно, таке нерухоме майно стає об`єктом цивільних правовідносин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19) зазначено, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» від 1999 року (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. Частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що до переліку майна боржника, на яке може бути звернено стягнення шляхом його продажу з електронних торгів, відноситься і частка у нерухомому майні боржника, визначена у встановленому законом порядку як окремий самостійний об`єкт власності і це відповідає вимогам статей 190».

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне.

На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. перебувало виконавче провадження № 64309513 з примусового виконання виконавчого листа № 446/8540/16-ц, що виданий 24.09.2018р. Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 заборгованість: за договором позики від 05.12.2015 року в сумі 11 950 дол. США, за договором позики від 21.01.2016 року в сумі 10 000 дол. США, а всього 21 950 ( двадцять одну тисячу дев`ятсот п`ятдесят) доларів США, що в еквіваленті до національної валюти станом на день звернення до суду за позовом становить 570 700,00 (п`ятсот сімдесят тисяч сімсот) грн.

27.01.2021 року на адресу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. надійшла заява стягувача ОСОБА_2 про примусове виконання рішення.

27.01.2021 року приватним виконавцем відповідно до вимог ст.ст. 3, 5, 18, 24, 26 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон») прийнято рішення про відкриття виконавчого провадження, про що винесена відповідна постанова.

27.01.2021 року приватним виконавцем відповідно до вимог ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про розмір мінімальних витрат.

27.01.2021 року приватним виконавцем відповідно до вимог ст. 3, ч. 3 ст.40, ст.45 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди.

27.01.2021 року приватним виконавцем відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та постанову про арешт коштів боржника, яким накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, а також на кошти на рахунках в банківських установах.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження із ідентифікатором доступу та копії вищезазначених постанов та інших матеріалів виконавчого провадження скеровані боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцем його реєстрації АДРЕСА_1 , та отримані боржником 01.02.2021 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

31.03.2021 р. представник боржника згідно ордеру ВС1061267 від 17.03.2021 р. та договору про надання правової допомоги від 15.03.2021 р. адвокат Винниченко Михайло Петрович ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, в тому числі, але не виключно, з постановою про відкриття виконавчого провадження із ідентифікатором доступу сторін виконавчого провадження.

05.05.2021 року приватним виконавцем здійснено вихід за місцем проживання боржника - АДРЕСА_1 , проте, перевірити майновий стан боржника не виявилось можливим, оскільки вхідні двері до квартири були зачинені.

Внаслідок проведених виконавчих дій приватним виконавцем встановлено факт відсутності у боржника коштів на рахунках в банківських установах, відсутність рухомого майна, на яке можна звернути стягнення з метою виконання рішення.

Згідно з відповіддю ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 10.02.2021 року встановлено, що боржнику на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки, у приватного виконавця була відсутня інформація про те, що судом вже розглядалось питання щодо визначення його частки у майні, яким він володіє спільно з іншими особами - квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , 18.05.2021 року приватним виконавцем на виконання вимог ст. 443 ЦПК України скеровано подання до Шевченківського районного суду м. Львова про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Згодом приватному виконавцю стало відомо, що питання щодо визначення частки ОСОБА_1 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , вирішено Шевченківським районним судом м. Львова 14.09.2020 року за наслідками розгляду подання державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Львові (справа № 466/4823/19), про що 14.09.2020 року постановлено ухвалу, відповідно подання приватного виконавця щодо визначення частки ОСОБА_1 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 залишено судом без розгляду.

Так, судом визначено, що ОСОБА_1 належить 1/3 частка в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Зважаючи на викладені обставини, Шевченківським районним судом м.Львова не розглядалось подання приватного виконавця Маковецького З.В. від 18.05.2021 року про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особам.

28.09.2021 року приватним виконавцем повторно здійснено вихід за місцем проживання боржника - АДРЕСА_1 , проте, перевірити майновий стан боржника не виявилось можливим, а також не вдалося здійснити огляд належного боржнику майна частки в квартирі за вказаною адресою. За даним фактом приватним виконавцем складено відповідний акт.

29.09.2021 року приватним виконавцем складено постанову про опис та арешт майна боржника відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», якою описано та арештовано 1/3 частку в квартирі загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м., РНМ 8676805, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику. Копія постанови 29.09.2021 року за вих. № 2932 надіслана боржнику рекомендованим листом за місцем його проживання. Згідно відомостей трекінгу відправлення листів Укрпошти, вказаний лист з № 651 було вручено боржнику 01.10.2021 р.

01.10.2021 року на адресу приватного виконавця надійшла заява стягувача ОСОБА_2 про те, що сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо вартості описаного 29.09.2021 року приватним виконавцем майна, у зв`язку з чим просив залучити експерта для участі у виконавчому провадженні з метою незалежної оцінки такого майна.

Відповідно до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», 01.10.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про залучення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання з метою оцінки описаного майна боржника, котра була скеровано боржнику 01.10.2021 року за вихідним №2790 простою кореспонденцією.

12.10.2021 року за вих. № 3052 боржнику скеровано вимогу приватного виконавця надати 19.10.2021 року о 13:00 год. доступ приватному виконавцю та суб`єкту оціночної діяльності до квартири загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м., РНМ 8676805, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою огляду вказаної квартири суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання з метою її подальшої оцінки. Вимога надіслана боржнику рекомендованим листом за місцем проживання. Згідно відомостей трекінгу відправлення листів Укрпошти, вказаний лист з №569 було вручено боржнику 15.10.2021 р.

Згідно з актом приватного виконавця від 19.10.2021 року, доступ до квартири боржником не надано.

23.10.2021 року на адресу приватного виконавця надійшов Звіт ОСОБА_5 суб`єкта оціночної діяльності, про оцінку 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, згідно з висновком експерта, вартість вказаного майна боржника станом на 20.10.2021 року становить 215 037, грн.

23.10.2021 року сторонам виконавчого провадження за вих. № 3161 скеровано повідомлення про результати оцінки майна з копією Звіт експерта. Копію звіту експерта та повідомлення виконавця боржник отримав 01.11.2021 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідності до вимог ч. 1 ст. 362 Цивільного кодексу України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Окрім цього, реалізація майна боржника здійснюється виключно через електронний аукціон.

Проте, в матеріалах справи не міститься доказів, що будь які особи, в тому числі і співвласники квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , звертались до приватного виконавця Маковецького З.В. щодо придбання частки боржника в квартирі.

Як зазначено у п. 8 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/59, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 02.04.2012 року №489/20802 в редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 30.09.2016 року № 1302/29432 для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна (майнових прав) - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання, а також у разі потреби - перекладача.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 57 зазначеного Закону визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання (абзац третій частини другої статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» ).

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» професійна оціночна діяльність - діяльність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього Закону суб`єктами оціночної діяльності є суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору.

Відповідно до ст.3 Закону оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Частиною 6 ст. 9 Закону передбачено, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Національний стандарт №1 Загальні засади оцінки майна і майнових прав , затверджений постановою КМУ від 10 вересня 2003 №1440 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Відповідно до ст. 12 Закону про оцінку майна та умовами абзацу сьомого пункту 51 Національного стандарту №1 незалежна оцінка майна передбачає складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки. Пункти 56 та 57 Національного стандарту №1 передбачають, що висновок про вартість об`єкта є складовою частиною такого звіту.

Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності, здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів. Отже, оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Як встановлено з матеріалів виконавчого провадження 01.10.2021, через 2 дні після опису майна боржника, на адресу приватного виконавця надійшла заява стягувача ОСОБА_2 , що сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо вартості описаного 29.09.2021 приватним виконавцем майна, у зв`язку з чим просив залучити експерта для участі у виконавчому провадженні з метою незалежної оцінки такого майна.

Така заява стягувача є підтвердженням неможливості визначення вартості майна сторонами виконавчого провадження, оскільки такий порядок оцінки майна передбачає згоду та участь стягувача у визначенні вартості майна боржника, а оскільки стягувач звернувся до приватного виконавця із вищезазначеною заявою, приватним виконавцем правомірно залучено до участі у виконавчому провадженні суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання.

Експертом підготовлено висновок про ринкову вартість майна боржника, що виключає будь-які порушення прав сторін виконавчого провадження.

Встановлено, що приватний виконавець при визначенні вартості майна керувався висновком про вартість об`єкта оцінки, що складений 20.10.2021 суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 .

Згідно із ч. 6 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Законодавцем передбачено, що у разі незгоди боржника з оцінкою майна він має право вимагати рецензування звіту.

Так, за приписами п. 1 ст. 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Положення п. 1 ст. 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" кореспондуються з положеннями пункту 57 Національного стандарту №1.

Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що у разі незгоди із результатами оцінки арештованого майна заявник мав право у порядку, визначеному законом, звернутися з клопотанням про призначення рецензування звіту про оцінку майна.

Однак в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 у визначеному законом порядку та спосіб звертався з клопотанням про рецензування звіту про оцінку арештованого майна.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 04.05.2022 року у задоволені скарги ОСОБА_1 про визнання незаконними дій приватного виконавця Маковецького Зоряна Вікторовича, з участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , та зобов`язання до вчинення дії відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 13.12.2022 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 04 травня 2022 року - залишено без змін.

Ухвала набрала законної сили.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Загальноприйнято вважати, що преюдиційність (лат. praejudicialis або praejudiciumте, що стосується попереднього судового рішення) це можливість прийняття судом як беззаперечними обставин (юридичних фактів), що були встановленні іншим судом в іншій справі.

У пунктах 60, 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ющенко та інші проти України» (заяви №№ 73990/01, 7364/02, 15185/02 і 11117/05) констатовано: «… право на справедливий судовий розгляд, яке передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції та розтлумачене в контексті принципів верховенства права та юридичної визначеності, містить вимогу непіддання сумніву рішення суду, коли він остаточно вирішив питання, за відсутності будь-яких ознак того, що в іншому судовому провадженні мали місце якісь вади, Суд вважає, що нове вирішення тих самих питань може звести нанівець завершене раніше провадження, а це несумісно з принципом юридичної визначеності.

У відповідності до вимог ч.ч.6, 7 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» у разі нереалізації майна на третьому електронному аукціоні виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

10.01.2022 року на адресу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. надійшла заява стягувача ОСОБА_2 про бажання залишити за собою нереалізоване майно боржника, а саме -1/3 частку в квартирі загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м., РНМ 8676805, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною третіх електронних торгів 150525,90 грн.

14.01.2022 року приватним виконавцем відповідно до вимог ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та складено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, котрі вручено особисто стягувачу та скеровано в порядку вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржнику, вих. №59.

Внаслідок подальших проведених виконавчих дій приватним виконавцем встановлено факт відсутності у боржника коштів на рахунках в банківських установах, відсутність рухомого майна, на яке можна звернути стягнення з метою виконання рішення.

04.07.2022 р. приватним виконавцем відповідно до вимог ч.1 п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу розмір мінімальних витрат, котру вручено особисто стягувачу, боржнику скеровано в порядку вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», вих. №726

Таким чином, враховуючи те, що ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 04.05.2022 року та постановою Львівського апеляційного суду від 13.12.2022 року, що набрали законної сили у цивільній справі №466/10331/21 встановлено, що дії та рішення державного виконавця вчинені та прийняті відповідно до закону, у межах його повноважень, права боржника у цьому виконавчому провадженні не було порушено, та беручи до уваги вимоги національного законодавства, а також практику Європейського суду з прав людини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставні і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, в разі відмови в задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного виконавця Маковецького Зоряна Вікторовича, заінтересованої особи, яка не заявляє вимог приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Михальської Ольги Зіновіївни про скасування постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу відмовити повністю.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: приватний виконавець Маковецький Зорян Вікторович: юридична адреса: м.Львів, вул.С.Бандери, буд. 6,

Заінтересована особа, яка не заявляє вимог: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Михальська Ольга Зіновіївна: юридична адреса: м.Львів, вул. Городоцька, 72/9.

Повний текст рішення виготовлений 29.05.2024 року.

Суддя П. С. Невойт