Справа № 367/3471/24
Провадження №2/367/3707/2024
27 червня 2024 року м.Ірпінь
Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді Чернової О.В.,
за участі секретаря Шпильового Р.О.,
розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -
Позивач через свого представника адвоката Чеховську Д.Р. звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 82 500 грн. 00 коп.
Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом, посилається на те, що позивач та відповідач з 23.12.2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який 24.10.2019 року було розірвано рішенням Корольовського районного суду міста Житомира.
ІНФОРМАЦІЯ_1 під час шлюбу у сторін народилась спільна дитина ОСОБА_3 , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати з відповідачем та перебуває на її утриманні.
Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати із позивачкою та знаходиться на її повному утриманні.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09.11.2020 року по справі №367/3585/20 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 10.06.2020 року і до її повноліття, та 24 грудня 2020 року видано виконавчий лист у даній справі.

19 березня 2021 року Корольовським відділом державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції було відкрито виконавче провадження №64869124.

11 серпня 2023 року Корольовським відділом ДВС було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №64869124, що було пов`язано із неправильним зазначенням дати народження дитини та строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

28 листопада 2023 року Корольовським відділом ДВС було винесено постанову про скасування документу «Постанова про закінчення виконавчого провадження» від 11.08.2023 року, та постановою Корольовського відділу ДВС було винесено постанову від 28 листопада 2023 року про зміну (доповнення) реєстраційних даних, внесено зміни в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Внаслідок невиконання відповідачем рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 листопада 2020 року у справі №367/3585/20, станом на 01.03.2024 року заборгованість останнього по аліментам становить 82 500,00 грн., яка станом на день звернення до суду не погашена.

Відповідно до проведеного розрахунку загальний розмір пені становить 469 100,00 грн.

З урахуванням приписів ч.1 ст.196 СК України позивачка просить стягнути з відповідача пеню у розмір 100 відсотків заборгованості, а саме 82 500,0 грн.

Ухвалою суду від 29 квітня 2024 року провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло.

Відповідач двічі повідомлений про розгляд справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, правом надання відзиву на позов не скористався. Будь-яких заяв чи клопотань по суті спору до суду не надходило.

Через відсутність від відповідача заяв/клопотань та відзиву на позов, який двічі повідомлявся про розгляд даної справи, враховуючи письмову згоду позивача на заочний розгляд справи, у відповідності до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

Враховуючи, що розгляд справи відбувається без участі сторін, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178 ЦПК України.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з вимогами п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 .

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 24.10.2019 року розірвано укладений 23.12.2003 року між позивачкою і відповідачем шлюб.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09.11.2020 року, у справі №367/3585/20, з урахуванням ухвали суду від 15 січня 2021 року про виправлення описки, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду з 10.06.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

19 березня 2021 року Корольовським відділом державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64869124 з примусового виконання виконавчого листа №367/3585/20, виданого Ірпінським міським судом Київської області 24.12.2020 року.

11 серпня 2023 року Корольовським відділом ДВС було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №64869124, у зв`язку із досягненням дитиною повноліття.

28 листопада 2023 року Корольовським відділом ДВС було винесено постанову про скасування вищевказаної постанови про закінчення виконавчого провадження від 11.08.2023 року.

Постановою Корольовського відділу ДВС від 28.11.2023 року внесено зміни в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: замість Резолютивна частина: «стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду з 10.06.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до 11.02.2021 року» зазначити Резолютивна частина: стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду з 10.06.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається із довідки-розрахунку заборгованості із сплати аліментів по виконавчому провадженню №64869124, станом на 01.03.2024 року заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 становить 82 500,00 грн..

Згідно проведеного позивачем розрахунку пені за несплату аліментів за період з грудня 2020 року по грудень 2023 року (враховуючи часткове погашення) вбачається, що відповідачем ОСОБА_2 аліменти в період з грудня 2020 року по грудень 2023 року сплачувались не систематично, внаслідок чого нараховано пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 469 100 грн. 00 коп.

Вказаний розрахунок відповідачем не оспорено.

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19, провадження №61-16670сво19.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.ст.79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що відповідно до розрахунку пені за несплату аліментів за період з грудня 2020 року по грудень 2023 року (враховуючи часткове погашення), станом на грудень 2023 року відповідачу нараховано пеню за несвоєчасну сплату аліментів на користь позивачки в розмірі 469 100 грн. 00 коп.

Натомість стороною відповідача не надано жодних належних та допустимих доказів відсутності його вини у несплаті (неповній сплаті) аліментів, а також невірності вищевказаного розрахунку, неправомірності дій чи бездіяльності державного виконавця.

Доказів про вжиття всіх залежних від відповідача дій щодо сплати регулярно та в повному обсязі аліментів останнім не надано.

За наведених вище фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про те, що саме з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду, виникла заборгованість зі сплати аліментів, а відтак наявні правові підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 пені, передбаченої статтею 196 СК України.

Щодо розміру пені за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць Х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Частиною дев`ятою статті 7 СК України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Отже, загальна сума пені за прострочення зі сплати аліментів відповідно до розрахунку, проведеного за період з грудня 2020 року по грудень 2023 року (враховуючи часткове погашення) складає 469 100 грн. 00 коп..

Враховуючи вищевикладене, те, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався, розмір неустойки (пені) за спірний період значно перевищує сукупний розмір заборгованості за аліментами, врахувавши загальні засади справедливості та розумності регулювання сімейних відносин, суд дійшов висновку щодо необхідності застосування положення статті 196 СК України та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені у розмірі 100 відсотків заборгованості, а саме, у розмірі 82 500,00 грн.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що відповідач своєчасно не виконував свій обов`язок по сплаті аліментів в повному обсязі, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки, та позов задовольняє.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів, відповідно до положень п.3 ч 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за дану вимогу у розмірі 1211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись вказаними нормами матеріального права та ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 274-284, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 82 500 (вісімдесят дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп..

Заочне рішення суду може бути переглянуте Ірпінським міським судом Київської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя О.В.Чернова