Справа № 344/4883/24
Провадження № 2/344/1946/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.

секретаря Волощук Є.Ю.,

за участі позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, треті особи які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення недоодержаної пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 14 березня 2024 року звернувся в суд із позовом до Головного Управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про стягнення 200 964 грн. 44 коп. недоодержаної пенсії свого чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року було задоволено позов покійного до відповідача та зобов`язано провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_4 , з врахуванням виплачених сум пенсії, починаючи з 01.121.2019. Відповідач рішення суду виконав частково, а саме, здійснив перерахунок пенсії покійного з 01.12.2019 , але не виплатив різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії починаючи з 01.12.2029. Покійний недоодержав за життя пенсію в розмірі 200 964 грн. 44 коп., що не заперечується відповідачем. Позивачка є спадкоємцем першої черги та членом сім`ї покійного, звернулась із заявою про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, але відповідач відмовив у виплаті пенсії, оскільки стягувачем є покійний ОСОБА_4 та підстав для зміни стягувача немає.

02 квітня 2024 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає. За підставу заперечень у відзиві зазначено, що заборгованість по виплаті пенсії не може вважатися недоодержаною пенсією, оскільки виплата заборгованості донарахованої на виконання рішення суду пенсії здійснюється за рахунок додатково виділених коштів з державного бюджету, фінансування яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили. Відповідачем ведеться облік рішень суду виплата за якими проводиться за рахунок коштів державного бюджету України, а оскільки стягувачем у справі був ОСОБА_4 , то підстав для проведення виплати ОСОБА_1 пенсії на виконання рішення суду немає.

Позивачка надала відповідь на відзив в якому зазначила, що відповідно до ч. 3 ст. 61 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Третя особа ОСОБА_3 в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 25 березня 2024 року він нього надійшла заяву в якій він просить розгляд справи проводити без його участі, заперечень щодо позову немає.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Позов просила задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

ОСОБА_4 перебував на обліку в ГУПФ в Івано-Франківській області як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Виплату пенсії йому припинено з 01.02.2024 у зв`язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 по справі № 300/6945/21 адміністративний позов ОСОБА_4 до ГУПФ України в Івано-Франківській області задоволено та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_4 , з врахуванням виплачених сум пенсії, починаючи з 01.12.2019, із врахуванням основних і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, згідно довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області"№1614 від 26.08.2021.

Рішення суду набрало законної сили 01.02.2022

Згідно з вказаним рішенням суду у відповідача обліковується заборгованість за період з 01.12.2019 по 28.02.2022 в сумі 200 964 грн. 44 коп., яка включена відповідачем в реєстр виконання судових рішень.

У зв`язку зі смертю ОСОБА_4 відкрилась спадщина 08.03.2024.

Заяву про прийняття спадщини подали дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_3 , який подав заяву про відмову від спадщини за законом та прийняв спадщину за заповітом (а.с.55, 67).

Отже, єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_4 за законом є його дружина (позивач у справі) ОСОБА_1 .

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права;право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу (стаття 1219 ЦК України).

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Таким чином, аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (доплат до пенсії).

Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 27 березня 2019 року у справі №286/3516/16-ц.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі №428/6685/19.

Отже, позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті чоловіка, а відтак має право і на спадкування нарахованої пенсії, яка належала ОСОБА_4 , але не була ним одержана у зв`язку зі смертю.

Позивачка має право на спадкове майно пенсію відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є спеціальним у цих правовідносинах, що узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі №428/6685/19. Застосування даної норми без врахування норм Цивільного кодексу та статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють правовідносини спадкування, буде порушувати права позивачки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача слід стягнути на користь позивачки 2009 грн. 64 коп. судового збору.

На підставі викладеного, відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 16, 316, 328, 1218, 1219, 1227 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного Управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, треті особи які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення недоодержаної пенсії задовольнити.

Зобов`язати Головне Управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, , місцезнаходження якого: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, буд. № 15 виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , недоотриману ОСОБА_4 , згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 у справі № 300/6945/21, пенсію в сумі 200 964 (двісті тисяч дев`ятсот шістдесят чотири) гривні 44 копійки та судовий збір в розмірі 2009 (дві тисячі дев`ять) гривень 64 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Суддя Бабій О.М.

Повний текст рішення складено та підписано 26 червня 2024 року.