Справа № 450/5693/23 Провадження № 2/450/453/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Мусієвського В. Є.

при секретарі Расяк С.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників судового розгляду в приміщенні суду м. Пустомити цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся в суд з позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № у розмірі 117 650, 67 грн., яка складається з 8 999, 97 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 108 650, 70 грн. заборгованості по відсоткам, кредитним договором № 00-3551899 у розмірі 11 417, 20 грн., яка складається з 3 650, 00 грн. заборгованості по тілу кредиту та 7 767, 20 грн. заборгованості по відсоткам.

Мотивував позовні вимоги тим, що 22.04.2021 року між ТзОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики № . 24.11.2022 року між ТзОВ «Інфінанс» і ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24/11-22/2, відповідно до якого, а також згідно з реєстром боржників до вказаного договору, позивач набув право вимоги до відповідача за договором позики. 07.06.2021 року між ТзОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 00-3551899. 27.09.2021 року між ТзОВ «Качай гроші» і ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27092021, відповідно до якого, а також згідно з реєстром боржників до вказаного договору, позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором. Вказав, що відповідач свої зобов`язання за договорами не виконав, у зв`язку з чим утворилася згадана заборгованість. Враховуючи наведене, просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 11.03.2024 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Розпорядженням № 31 від 16 квітня 2024 року та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Пустомитівського районного суду Львівської області визначено головуючого суддю Мусієвського В.Є.

Відповідач повідомлявся про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції.

У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин.

В матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 22.04.2021 року між ТзОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики № /3. Договір позики підписаний шляхом підписання Акцепту оферти від 22.04.2021 року на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № /3 від 22.04.2021 року та отримання кредиту згідно Заявки-анкети від 22.04.2021 року. Договір підписано, одноразовим електронним ідентифікатором 910f0g.

Згідно вказаного договору, ОСОБА_1 надано кредит в сумі 9 000 грн. зі строком користування 18 днів, строк дії договору 3 роки. Відсоткова ставка 1,58 % за один день користування кредитом, яка застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Річна відсоткова ставка 576,7 %, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації.

24.11.2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТзОВ «Інфінанс» укладено договір факторингу № 24/11-22/2, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пенею за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави вимкнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Також, сторони визначили терміни, що використовуються у даному договорі, зокрема реєстр боржників це інформація, що стосується боржників, оформлена за формою, встановленою в додатку № 1 (форма реєстру боржників в паперовому вигляді) і Додатку № 4 (форма реєстру боржників в електронному вигляді) до цього договору.

Вказаний додаток сторона позивача не надала до суду, що унеможливлює встановити чи відповідає наданий позивачем витяг з Реєстру боржників формі, встановленій у додатку №1 до договору.

Відповідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 24/11-22/2 від 24.11.2021 року, ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № у розмірі 117 650, 67 грн., як складаєтсья з 8 999, 97 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 108 650, 70 грн. сума заборгованості за відсотками.

Однак даний витяг не містить підпису посадової особи і відтиску печатки ТзОВ «Інфінанс», а підписаний лише ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а тому не є належним доказом у справі, оскільки його зміст може бути змінено в односторонньому порядку та викладено в зручній для позивача формі, що не відповідає оригіналу.

Окрім того, представником позивача, надано суду договір факторингу не в повному обсязі, а саме, після аркушу № 3, який закінчується п. 2.2.1, слідує аркуш № 9, який розпочинається з п. 9.5, що не дає суду можливості дослідити всі умови такого.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

В силу ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У відповідності до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

З мотивів позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 , 07.06.2021 року уклав з ТзОВ «Качай гроші» кредитний договір № 00-3551899, шляхом підписання такого електронним підписом.

Із долученого до позовної заяви кредитного договору № 00-3551899 від 07.06.2021 року, вбачається, що ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3 650, 00 грн., строком на 28 днів, а саме до 05.07.2021 року зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі.

Відповідно до п. 7.10 вищевказаного кредитного договору, цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони кредитодавця в особистий кабінет позичальника для ознайомлення та підписання. Договір набирає чинності з моменту його підписання аналогом власноручного підпису кредитодавця, що відтворений засобом копіювання і електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється позичальнику на номер телефону, повідомлений останнім у заяві на отримання кредиту. Введення позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання підписом в електронному форматі цього договору, вважається направленням кредитодавцю повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.

Відтак, аналізуючи положення вищенаведеного пункту кредитного договору, слід дійти висновку, що договір вважається укладеним з моменту підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Водночас, як вбачається з кредитного договору № 00-3551899 від 07.06.2021 року, додатку № 1 до нього, такі не містять електронного підпису відповідача ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

У відповідності до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З огляду на вказане, твердження представника позивача про укладення між ОСОБА_1 та ТзОВ «Качай гроші» кредитного договору № 00-3551899 від 07.06.2021 року, не доведена належними та допустимими доказами, оскільки в наданих письмових доказах відсутній електронний підпис одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, який би відповідав положенням п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію».

За відсутності електронного підпису відповідача у кредитному договорі та додатку № 1 до нього, суд позбавлений можливості встановити той факт, що сторони погодили істотні умови договору та дійшли згоди про укладення такого.

27.09.2021 року між ТзОВ «Качай гроші» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27092021, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги.

Сторони визначили терміни, що використовуються у даному договорі, зокрема реєстр боржників це інформація, що стосується боржників, оформлена за формою, в встановленою в додатку № 1 (форма реєстру боржників в паперовому вигляді) і Додатку № 5 (форма реєстру боржників в електронному вигляді) до цього договору.

Вказаний додаток до суду, сторона позивача не надала, що унеможливлює встановити чи відповідає наданий позивачем витяг з Реєстру боржників формі, встановленій у додатку №1 до договору.

Відповідно витягу з реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 27092021 від 27.09.22021 року, ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 00-3551899 у розмірі 11 417, 20 грн., яка складається з 3 650, 00 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 7 767, 20 грн. заборгованості за відсотками.

Однак даний витяг не містить підпису посадової особи і відтиску печатки ТзОВ «Качай гроші», а підписаний лише ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а тому не є належним доказом у справі, оскільки його зміст може бути змінено в односторонньому порядку та викладено в зручній для позивача формі, що не відповідає оригіналу.

Окрім того, представником позивача, надано суду договір факторингу № 27092021 від 27.09.2021 року не в повному обсязі, а саме, договір факторингу, після аркушу № 3, який закінчується п. 4.4., розпочинається на звороті з п. 12, що не дає суду можливості дослідити всі умови такого.

Водночас, представником позивача не долучено платіжних інструкцій на підтвердження надання ОСОБА_1 грошових коштів в якості послуг з кредитування, про які зазначено у позовній заяві.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повідомлення відповідача про відступлення права вимоги та докази направлення такого повідомлення відповідачу за кожним із договорів факторингу.

В силу вимог ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Верховний Суд у постанові від 03.11.2021 року у справі № 301/2368/14-и зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтверджений обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором.

На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також покликався Верховний Суд у постанові від 29.09.2021 року в справі № 2-879/11 (провадження 61-10005св21) з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимога до боржника після здійснення оплати за вказаним договором.

Аналізуючи вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що належних та допустимих доказів на підтвердження сплати ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» грошових коштів первісним кредиторам за передачу права грошової вимоги, та зарахування-їх на рахунок останніх, позивачем не надано.

Крім цього, як відзначив Верховний Суд у постанові від 17.01.2020 року в справі № 916/2286/16, відсутність доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволені заяви про стягнення заборгованості.

Окрім того, на підтвердження позовних вимог представником позивача долучено розрахунки заборгованості за кредитними договорами.

Однак, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 75 від 04 липня 2018 року, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Водночас, долучені розрахунки заборгованості, які досліджені судом, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ними, укладення договорів на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначені розрахунки з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документами, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає представник позивача.

Враховуючи викладене вище, представником позивача не надано первинних документів щодо заборгованості за кредитними договорами, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за вищевказаними кредитними договорами.

Отож, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а тому у задоволенні таких слід відмовити.

За ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачу судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 279 ЦПК України, ст.ст. 3, 13, 16, 509, 512-514, 517, 526, 527, 530, 599, 610-612, 614, 639, 1048-1050, 1054, 1056-1, 1077 ЦК України, ст.ст 3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мусієвський В.Є.