ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року

м. Харків

справа № 646/3712/21

провадження № 22-ц/818/3861/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Львової С.А.,

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідачка - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 липня 2024 року в складі судді Барабанової В.В.

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, в якому просила визнати за нею право власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , загальною площею 68,3 кв м, житловою площею 41,6 кв м в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за нею право власності на 3/16 частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , загальною площею 68,3 кв м, житловою площею 41,6 кв м в порядку спадкування на обов`язкову частку після смерті її батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; вирішити питання щодо судових витрат.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 липня 2024 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 15 жовтня 2023 року до Ленінського райсуду м. Полтави її адвокатом через електронний суд було подано клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника на підставі наданих суду доказів та в цьому ж клопотанні вона відмовилась від допиту свідків. Ухвалою суду від 01 грудня 2023 року суд необґрунтовано визнав обов`язковою явку в судове засідання позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Приображенську Т.Б. та відповідача ОСОБА_2 . Зазначила, що ця ухвала порушує вимоги ст. ст. 12, 13, 15, 43 ЦПК України, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є людьми похилого віку, пенсіонерами, яким складно фізично та матеріально дістатися до м. Полтави, у ОСОБА_1 відсутня технічна можливість у прийнятті участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, тому 23 січня 2024 року адвокат Приображенська Т.Б. звернулись до суду з клопотання про передачу справи за підсудністю. 26 січня 2024 року ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави справа була передана на розгляд до Червонозаводського районного суду м. Харкова. Своєю ухвалою від 04 березня 2024 року суддя Барабанова В.В. прийняла до розгляду позовну заяву та призначила справу до судового розгляду в загальному позовному провадженні у судове засідання. Таким чином, з тексту ухвали вбачається, що Червонозаводський районний суд м. Харкова ухвалою від 04 березня 2024 року про прийняття позовної заяви до розгляду не визнавав обов`язковою явку в судове засідання позивача ОСОБА_1 та її представника. Копія цієї ухвали їй та її представнику направлена не була. Вказала, що судові повістки на судові засідання 09 квітня 2024 року та на 14 травня 2024 року вона не отримувала, її представнику повідомлення, в тому числі і в особистий електронний кабінет адвоката, не направлялись. Зазначила, що вона отримала повістку про судове засідання на 15 липня 2024 року, а 03 липня 2024 року її представник через систему «Електронний суд» подала заяву про слухання справи за відсутності позивача та її представника на підставі наданих суду доказів.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, ухвалу суду скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачка належним чином повідомлена про розгляд справи повторно не з`явилася у судове засідання без поважних причин, що є підставою для залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, в якому просила визнати за нею право власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , загальною площею 68,3 кв м, житловою площею 41,6 кв м в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за нею право власності на 3/16 частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , загальною площею 68,3 кв м, житловою площею 41,6 кв м в порядку спадкування на обов`язкову частку після смерті її батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; вирішити питання щодо судових витрат.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 липня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Червонозаводського районного суду від 02 грудня 2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 17 травня 2022 року прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання.

15 жовтня 2023 року ОСОБА_1 через свого представника подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивачки та її представника, а також вказала про те, що відмовляється від допиту свідків.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 01 грудня 2023 року визнано обов`язковою явку у судове засідання позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Приображенської Т.Б. та відповідача ОСОБА_2 в судове засідання.

22 січня 2024 року ОСОБА_1 через свого представника подала до суду клопотання про передачу справи за підсудністю, в якому також зазначила, що сторони у справі є людьми похилого віку, пенсіонерами, яким складно фізично та матеріально дістатися до м. Полтава.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 26 січня 2024 року передано справу на розгляд до Червонозаводського районного суду м. Харкова.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 березня 2024 року прийнято до розгляду справу, призначено справу до судового розгляду в загальному позовному провадженні в судове засідання на 09 квітня 2023 року.

Копію вказаної ухвали ОСОБА_1 отримала 03 квітня 2024 року (а.с.240).

09 квітня 2024 року розгляд справи відкладено на 14 травня 2024 року, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які приймають участь у справі (а.с.241).

14 травня 2024 року ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції заяву, в якій просила перенести судове засідання на іншу дату (а.с.242).

14 травня 2024 року секретарем судового засідання складено довідку про те, що справи зняті з розгляду до 17 травня 2024 року включно у зв`язку із перебуванням судді у нарадчій кімнаті за кримінальним провадженням по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115, ст.128 КК України (а.с.243).

03 липня 2024 року ОСОБА_1 через свого представника до суду першої інстанції подала заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника (а.с.244).

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 липня 2024 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права Основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно зі статтею 211 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до частин 1-4 статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Згідно частини 5 статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Частиною 6 статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання учасника справи, в тому числі позивача.

Зокрема, частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомленого про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини 5 статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, за змістом положень частини п`ятої статті 223 ЦПК України та пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише у разі повторної (двічі поспіль) неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу; заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 11 листопада 2020 року у справі № 643/856/15-ц (провадження № 61-8953св20), від 18 січня 2022 року у справі № 369/3184/19 (провадження № 61-16668св21).

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду судом справи без прийняття рішення суду по суті спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому, наслідком якої є можливість повторного звернення до суду з тотожним позовом.

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення у цьому випадку має тільки належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18 (провадження № 61-2329св20), від 31 травня 2023 року у справі № 693/1116/20 (провадження № 61-3487св23), від 04 квітня 2024 року у справі № 686/15042/20 (провадження № 61-16751св23), від 08 жовтня 2024 року у справі № 296/3392/21 (провадження № 11836св24).

Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суд повинен врахувати всі умови залишення заяви без розгляду у сукупності. Відсутність хоча б однієї із умов не дає права суду залишати позов без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи в провадженні суду першої інстанції з червня 2021 року перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 липня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено справу до розгляду.

Справа призначалася до розгляду неодноразово, зокрема, на 14 травня 2024 року та на 05 липня 2024 року.

З матеріалів справи вбачається, що про судове засідання, призначене на 14 травня 2024 року, ОСОБА_1 була обізнана, оскільки в цей же день подала до суду першої інстанції заяву про перенесення розгляду справи (а.с.242).

14 травня 2024 року розгляду справи не відбулось, справу знято з розгляду до 17 травня 2024 року включно, оскільки суддя перебувала у нарадчій кімнаті в іншому кримінальному провадженні.

При цьому матеріали справи не містять відомостей про те, що розгляд справи відкладено саме на 05 липня 2024 року.

Також матеріали справи не місять жодних документів, які б підтверджували судові виклики учасників справи на 05 липня 2024 року.

Зі змісту заяви представника ОСОБА_1 про розгляд справи без участі позивача та її представника не вбачається, що вони обізнані про призначення розгляду справи на 05 липня 2024 року.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не була повідомлена про судове засідання 05 липня 2024 року, у зв`язку з чим суд першої інстанції був позбавлений процесуальної можливості залишати її позовну заяву без розгляду.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку, що неявка позивачки в судові засідання, які призначені на 14 травня 2024 року та на 05 липня 2024 року не може розцінюватися, як повторна неявка позивача в судове засідання без поважних причин, належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду.

Виходячи з наведеного у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для залишення позову без розгляду, внаслідок чого прийнята судом ухвала є незаконною та підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Аналізуючи наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. За таких обставин відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії не вирішується, оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується справа по суті.

Керуючись ст.ст.367, 368, ст.374, п.4 ч.1 ст.376, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , задовольнити.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 липня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 25 грудня 2024 року.