Справа № 473/2093/24
УХВАЛА

іменем України

"28" червня 2024 р. суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Ротар М.М. розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Снігир Тетяни Анатоліївни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права оренди земельної ділянки

встановив

В квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області в порядку цивільного судочинства з позовом, в якому просив визнати недійсним рішення Прибужанівської сільської ради №17 від 17.11.2023 року про припинення права оренди за договором оренди землі, укладеним 09.03.2006 року між приватним підприємцем (фізичною особою-підприємцем) ОСОБА_2 та Вознесенською районною адміністрацією Миколаївської області. Та визнати за ОСОБА_1 право оренди земельної ділянки загальною площею 284,82 га в межах території Прибужанівської сільської ради і межує з землями державної власності відповідно до платну земельної ділянки та належить Прибужанівській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області на умовах договору оренди від 09.03.2006 року № 302, укладеного з Вознесенською районною адміністрацією Миколаївської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 на строк дії договору до 09.03.2031 року.

Ухвалою суду від 17 червня 2024 року відкрито провадження по справі справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.

26 червня 2024 року до суду від представника позивача адвоката Снігир Т.А., надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони Прибужанівській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області вчиняти дії, спрямовані на передачу у володіння та користування третім особам земельної ділянки, загальною площею 284,82 га, у тому числі під ставками 249,61 га, під штучними водотоками 4,09 га, під гідроспорудою 2,63 га, під пасовищами 28,49 га в межах території Прибужанівської сільської ради і межує з землями державної власності відповідно до плану земельної ділянки та належить Прибужанівській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області та заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, нотаріусам вчиняти реєстраційні дії щодо вказаної земельної ділянки.

В обґрунтування поданої заяви зазначила, що між сторонами існує спір про право позивача на спадщину, а саме про право позивача на оренду земельної ділянки загальною площею 284,82 га в межах території Прибужанівської сільської ради із земель водного фонду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішенням Прибужанівської сільської ради №17 від 17.11.2023 року було припинено право оренди земельної ділянки загальною площею 284,82 га, визнання права на спадщину. Також відповідачем вирішено здійснити державну реєстрацію припинення зазначеного права оренди земельної ділянки.

Оскільки відповідач може розпорядитися земельною ділянкою в будь який момент, в тому числі шляхом передачі її в користування третій особі, то невжиття визначених заявником заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушуваних чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких останній звернувся до суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши заяву та долучені до неї матеріали суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області з позовом, в якому просив визнати недійсним рішення Прибужанівської сільської ради №17 від 17.11.2023 року про припинення права оренди за договором оренди землі, укладеним 09.03.2006 року між приватним підприємцем (фізичною особою-підприємцем) ОСОБА_2 та Вознесенською районною адміністрацією Миколаївської області. Та визнати за ОСОБА_1 право оренди земельної ділянки загальною площею 284,82 га в межах території Прибужанівської сільської ради і межує з землями державної власності відповідно до платну земельної ділянки та належить Прибужанівській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області на умовах договору оренди від 09.03.2006 року № 302, укладеного з Вознесенською районною адміністрацією Миколаївської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 на строк дії договору до 09.03.2031 року.

Згідно роз`яснень наведених у п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв прозабезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позовує наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності від конкретного випадку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений: забороною вчиняти певні дії.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно п. 20 Постанови пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову, наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що не застосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Окрім того, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Матеріалами справи підтверджується, що між сторонами існує спір щодо права позивача на оренду земельної ділянки загальною площею 284,82 га в межах території Прибужанівської сільської ради

Оскільки забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд, з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, приймаючи до уваги той факт, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, доведеність факту наявності між сторонами спору, суть позовних вимог, беручи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду, суд приходить до висновку про співмірність та відповідність виду забезпечення позову,у зв`язку з чим вважає за потрібне задовольнити заяву частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 157 ЦПК України примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Керуючись ст.ст.149-153, 353 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони:

- суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно нерухомого майна земельної ділянки 284,82 га, у тому числі під ставками 249,61 га, під штучними водотоками 4,09, під гідроспорудою 2,63 га, під пасовищами 28,49 га в межах території Прибужанівської сільської ради і межує з землями державної власності відповідно до плану земельної ділянки та належить Прибужанівській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Суддя М.М. Ротар