РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття апеляційного провадження

27 червня 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/357/23

Провадження № 22-ц/4815/428/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Хилевича С.В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання: Мороз А.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника особи, яка не брала участі у справі Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк "Львів" адвоката Вертас М.М. на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 квітня 2023 року, ухвалене в складі судді Панас О.В., повний текст рішення складено 10.04.2023 року у справі №569/357/23

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 про стягнення спадкового майна отриманого спадкоємцем в натурі.

Позов мотивований тим, що 15.07.2019 року ОСОБА_1 було надано в позику ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 12000000,00 грн., про що останнім було надано розписку в отриманні коштів та зобов`язання їх повернути до 15 січня 2022 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. 02 квітня 2021 року спадкоємець ОСОБА_3 ОСОБА_2 , в порядку ст.1281 ЦК України повідомив позивачку про відкриття спадщини. 08 жовтня 2021 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про спадщину за законом.

16 грудня 2021 року ОСОБА_1 було пред`явлено відповідачу вимогу про повернення отриманої спадкодавцем позики.

В цей же день, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було досягнуто домовленості, що відповідачем буде повернуто позику, отриману його батьком протягом року із граничним строком 16 грудня 2022 року. Зазначає, що відповідачем не було повернуто отриману спадкодавцем позику, що призвело до порушення майнових прав ОСОБА_1 .

Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з врахуванням змінених позовних вимог спадкове майно, отримане спадкоємцем у натурі, а саме: трикімнатну квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060) загальною площею 244,6 кв.м., розташовану за адресою АДРЕСА_1 вартістю 1 020 000,00 ( один мільйон двадцять тисяч ) грн. ; нежитлове приміщення гаражу № НОМЕР_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060) загальною площею 17,7 кв.м, розташований у АДРЕСА_2 (Гаражний Кооператив «Рубін») вартістю 300 000,00 ( триста тисяч ) грн., просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 спадкове майно, отримане спадкоємцем у натурі, а саме: трикімнатну квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060) загальною площею 244,6 кв.м, розташовану за адресою АДРЕСА_1 вартістю 1 020 000,00 ( один мільйон двадцять тисяч ) грн.00 коп. ; нежитлове приміщення гаражу № НОМЕР_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060) загальною площею 17,7 кв.м, розташований у АДРЕСА_2 (Гаражний Кооператив «Рубін») вартістю 300 000,00 ( триста тисяч ) грн.00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1320 грн.00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представника особи, яка не брала участі у справі Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк "Львів" адвоката Вертас М.М. посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволені позовних вимог повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції, в порушення законних прав та інтересів Банку, не залучив їх до участі у справі, чим порушив їхні права та інтереси. Вказують на те, що відповідач є боржником перед кредитором - АТАКБ «Львів», сума заборгованості складає 803274,83 доларів США. Тому оскаржуване рішення порушує законні права та інтереси щодо можливого звернення стягнення на майно, в межах виконавчого провадження, що належить відповідачу ОСОБА_4 .

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що рішення суду прийняте у відповідності до ст. 263 ЦПК України, є законним та обґрунтованим, а доводи викладені у апеляційній скарзі такими, що не заслуговують на увагу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 15.07.2019 року ОСОБА_1 було надано в позику ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 12000000,00 грн., про що останнім було надано розписку в отриманні коштів та зобов`язання їх повернути до 15 січня 2022 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

02 квітня 2021 року спадкоємець ОСОБА_3 ОСОБА_2 , в порядку ст.1281 ЦК України повідомив позивачку про смерть свого батька ОСОБА_3 та про те, що питання повернення його боргу позивачці буде вирішено ним після прийняття спадщини.

08 жовтня 2021 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про спадщину за законом та здійснив реєстрацію нерухомого майна отриманого у спадщину, що підтверджується наявною в матеріалах справи інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 315103742 від 14.11.2022 року - рішення про державну реєстрацію №60844770 від 08.10.2021 року та № 60846006 від 08.10.2021 року; підстава для державної реєстрації свідоцтво про право на спадщину, серія та номер:2-294 видане 08.10.2021 року.

16 грудня 2021 року ОСОБА_1 було пред`явлено відповідачу вимогу про повернення отриманої спадкодавцем позики . В цей же день між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір, відповідно до якого, між позивачем та відповідачем було досягнуто домовленості, що відповідачем буде повернуто позику, отриману його батьком протягом року із граничним строком повернення 16 грудня 2022 року шляхом одноразового платежу у готівковій формі. У разі відмови відповідача здійснити одноразовий платіж ОСОБА_5 , остання набуває права звернути стягнення на майно отримане відповідачем як спадкоємцем в натурі у відповідності до приписів ст.1282 ЦК України.

Висновком про ринкову вартість квартири від 23.01.2023 року визначено вартість отриманої відповідачем у спадщину квартири у сумі 1 020 000,00 (один мільйон двадцять тисяч ) гривень.

Висновком про ринкову вартість гаража від 23.01.2023 року визначено вартість отриманого відповідачем у спадщину гаража у сумі 300 000,00 ( триста тисяч ) гривень.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і ґрунтуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Згідно зі статтею 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

У частині першій статті 352 ЦПК України закріплено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

З огляду на викладене, особа, яка не брала участі у справі, має право оскаржити в апеляційному порядку судове рішення, яке безпосередньо встановлює, змінює або припиняє її права та обов`язки, тобто завдає їй шкоди, що виявляється у несприятливих для особи наслідках.

На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести свій правовий зв`язок зі сторонами спору або безпосередньо із судовим рішенням через обґрунтування такого критерію, як вирішення судом питання про її право, інтерес та/або обов`язок, як елементів змісту матеріально-правових відносин, в площині яких виник спір. Такий зв`язок повинен бути безпосереднім, а не ймовірним та опосередкований іншими правовідносинами.

Верховний Суд зазначає, що судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між заявником і сторонами спору не може братися до уваги.

Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 04 листопада 2019 року в справі № 542/401/18 (провадження № 61-15078св19), від 10 вересня 2020 року в справі № 757/66808/19 (провадження № 61-10846св20), від 17 червня 2021 року в справі № 626/2547/19 (провадження № 61-18621св20).

У пункті 3 частини першої статті 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Тобто, у разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

Суд апеляційної інстанції має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи невирішення судом першої інстанції питання про права та інтереси особи, яка не брала участі у справі, лише в межах відкритого апеляційного провадження. Якщо такі обставини не підтвердяться, апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18).

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, АТ АКБ «Львів» посилалося на те, що суд першої інстанції не залучив Банк до участі у справі та вирішив питання про його права, оскільки відповідач ОСОБА_2 є боржником банку з 01.03.2016 року і на все його нерухоме майно у 2016 році в порядку виконання судового рішення було накладено арешт.

Встановлено, що предметом позову у цій справі є вимога позикодавця(кредитора) до спадкоємця боржника ОСОБА_3 про звернення стягнення на спадкове майно отриманого спадкоємцем в натурі в порядку частини 2 ст.1282 ЦК України.

Арешт на вказане спадкове майно до ухвалення судом рішення не накладався.

Убачається, що у справі, яка переглядається, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є позичальником за кредитним договором від 20 березня 2013 року, і, як наслідок, АТ АКБ «Львів» не є його кредитором у виконавчому провадженні.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази і надавши їм оцінку, дійшов висновку, що АТ АКБ «Львів» не надав суду належних та допустимих доказів того, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції вирішувались питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, а тому він не має права на оскарження такого судового рішення в апеляційному порядку.

АТ АКБ «Львів» в своїй апеляційній скарзі не навів будь-якого обґрунтування того, яке ж право, інтерес або обов`язок порушує оскаржуване рішення суду першої інстанції. Заявник лише зазначив, що відповідач ОСОБА_2 є боржником Банку з 01.03.2016 року і на все його нерухоме майно у 2016 році було накладено арешт.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням по суті спору та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що можуть бути підставою для скасування постановленого у справі судового рішення.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що ухваленим у справі рішенням порушенні права та інтереси АТ АКБ "Львів", з приводу чого апеляційне провадження підлягає закриттю відповідно до положень ст.362 ч.1 п.3 ЦПК України.

З огляду на те, що судом апеляційної інстанції рішення не змінюється та не ухвалюється нове рішення, підстави для нового розподілу судових витрат (ст.141 ч.13 ЦПК України), понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанціях, відсутні.

Керуючись ст. ст. 352, 362, 367, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк "Львів" адвоката Вертас М.М. на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 квітня 2023 року у цивільній справі №569/357/23 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 27 червня 2024 року

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Хилевич С.В.

Шимків С.С.