Справа № 132/151/14-ц
Ухвала

Іменем України

02 грудня 2024 року Калинівський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Павленко І.В.

за участю секретаря судового засідання Олійник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка подання державного виконавця Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Злотник А.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся державний виконавець Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Злотник А.С. із вказаним поданням, де просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 132/151/14-ц виданого 21.11.2014 року.

За виконавчим документом державним виконавцем 30.10.2024 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Постанову на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. Під час виконання рішення суду державним виконавцем було вжито заходів щодо примусового виконання рішення, проте майна на яке можливо звернути стягнення у боржника не виявлено.

Оскільки судове рішення не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, державний виконавець просить задовольнити подання.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України, розгляд подання здійснено без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

Заявник до суду не з`явився, тому суд, розглядає дане подання в межах та на підставі доданих до нього документів.

Суд, вивчивши матеріали подання, вважає за необхідне у його задоволенні відмовити, виходячи з наступного.

Як слідує з подання, на виконанні в Калинівському відділі державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №76414406 з виконання виконавчого листа № 132/151/14-ц, виданого 16.10.2014 року Калинівським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів у сумі 30000 доларів США, що еквівалентно 290 982 (двісті дев`яносто тисяч дев`ятсот вісімдесят дві) грн., проценти за користування коштами у сумі 19 176 доларів США, що еквівалентно 185 995 (сто вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 69 коп., та судового збору у сумі 3775 (три тисячі сімсот сімдесят п`ять) грн. 80 коп.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ст. 313 ч. 2,4 ЦК України).

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п.5 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в України громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею таких обов`язків.

Відповідно до п.1 ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Отже приведені вище норми передбачають тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України лише у разі ухилення його від виконання зобов`язань. При цьому мається на увазі, що ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

З наведеного слідує, що застосування обмеження у праві виїзду громадянина за межі України, може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом заходів примусового виконання рішення.

Органом ДВС не надано доказів, які б свідчили про навмисне ухилення боржника від сплати боргу.

Також слід звернути увагу на ту обставину, що державним виконавцем не надано доказів, які б свідчили про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження №76414406 чи інших офіційних документів державного виконавця.

За таких обставин, суд, вважає подання необґрунтованим, оскільки державним виконавцем не було вжито всі передбачені чинним законодавством заходи для забезпечення виконання вимоги про сплату боргу та приходить до висновку щодо відмови в задоволенні подання.

На підставі викладеного, керуючись 258-260, 353-354, 441 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Злотник А.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 -відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення у порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

Суддя І.В. Павленко