Справа № 446/1084/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2024 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Самсін М. Л.

за участю секретаря судового засідання Груба Л.М.

розглянувши у порядку загального провадження в залі суду в м.Кам`янка-Бузька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Білик Р.О. через систему «Електронний суд» звернулась до суду з позовною заявою в якій просить визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 5,0539 га, що знаходиться на території Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підтвердження позовних вимог він вказувала на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивачки ОСОБА_2 . На час її смерті разом з нею була зареєстрована та проживала її донька ( його матір ) ОСОБА_1 ..

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на земельну частку (пай ) площею 5,0539 га. розташовану на території Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області, згідно проекту передачі земельних часток (паїв) у приватну власність та формування землеволодінь і землекористувань на території Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району.

Згідно списку громадян, які мають право на земельну частку (пай) на території Кам`янка-Бузької міської ради ОСОБА_2 внесена до списку громадян, які мають право на земельну частку (пай).

Після смерті ОСОБА_2 матері позивачки ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину. При звернені до нотаріуса з приводу оформлення спадщини на право власності на земельну ділянку яку фактично після смерті ОСОБА_2 їй було відмовлено по причині відсутності правовстановлюючого документу на земельну ділянку, тому остання просить суд задовольнити її вимоги.

В судове засідання позивач, представник позивача надала заяву про розгляд справи у їх відсутністі, просять позов задовольнити.

Представник Кам`янка-Бузької міської ради в судове засідання не з`явися, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.9 ). Остання проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, зокрема на земельну частку (пай ) площею 5,0539 га. розташовану на території території Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області по проекту передачі земельних часток (паїв) у приватну власність та формування землеволодінь і землекористувань на території Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району (а.с.14).

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батьками вказана ОСОБА_2 (а.с.16).

Згідно копії свідоцтва про одруження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , одружилася з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та змінила своє дівоче прізвище на « ОСОБА_5 » (а.с.20).

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ст. 58 Конституції України) норми ЦК України застосовуються до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців.

Для вирішення цієї справи підлягають застосуванню норми ЦК 1963 (спадкодавиця ОСОБА_2 померла у 1996 році).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав, відповідно до ст. 524 ЦК 1963.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина (чоловік) і батьки померлого (ст.529 ЦК 1963).

Статтею 548 ЦК України 1963 визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно зі статтями 549, 554 ЦК 1963 спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо.

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 №18/5, яка діяла на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, підтверджують те, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

На даний час отримати правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавці, оскільки її цивільна правоздатність, як, фізичної особи, припинена у момент смерті (ч. 4ст. 25 ЦК України).

Відповідно до ч 2ст. 548 ЦК УРСР(1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР(1963 року) визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

За викладених обставин, суд приходить до переконання, що за життя ОСОБА_2 мала право на земельну частку (пай) розміром 5.0539 га, яке може успадковуватися.

Згідно п.1 ч. 2ст. 16 ЦК Україниодним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті і Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновків, що позивач є спадкоємцем на спадкове майно, яке залишилося після смерті її матері. Оформити право через нотаріальну контору позивач не має можливості, так як відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право померлої на спадкове майно.

Оскільки недоведеність даного факту перешкоджає позивачу оформити право на спадщину в позасудовому порядку, суд вважає за необхідне визнати за нею право на вищезазначену земельну ділянку.

В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549, 551, 554 ЦК УРСР(1963 року), ст.ст. 5,10, 12, 13, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері, ОСОБА_2 , в порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 5,0539 га, що знаходиться на території Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Кам`янка-Бузький районний суд до Львівського апеляційного суду.

Суддя М.Л.Самсін