Справа № 149/213/24
Провадження №2/149/286/24
Номер рядка звіту 67
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2024 р. м.Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олійника І. В.

за участі секретаря Янюк А. Й.

сторін:

позивача - ОСОБА_1 , його представника адвоката Мироненка В. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області про визначення місця проживання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області про визначення місця проживання неповнолітніх дітей.

Позов обґрунтований тим, що сторони з 2008 по 2020 роки перебували у фактичних шлюбних відносинах, шлюб в органах РАЦС не реєстрували. У цей період у них народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 2020 року фактичні шлюбні відносини сторін припинені, діти залишилися проживати з позивачем, знаходяться на його повному утриманні та вихованні, а відповідач змінила адресу проживання, зрідка провідує дітей, частково займається їх вихованням, навчанням, не в повній мірі піклується про стан здоров`я дітей та їх фізичний розвиток, а також інші питання, які виникають у вихованні дітей. Враховуючи це, позивач просить визначити постійне місце проживання його синів разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , залишивши їх на повному його утриманні та вихованні.

Ухвалою суду від 30.01.2024 у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 13.03.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, ухвалено викликати і заслухати думку дітей, а органу опіки та піклування надати до суду висновок щодо розв`язання спору.

Позивач та його представник підтримали позов та заявлені вимоги. Також позивач повідомив, що враховуючи тривалу відсутність матері, неможливість отримання її згоди на вирішення деяких питань, пов`язаних із вихованням та утриманням дітей, а також те, що вони не дійшли згоди в питанні визначення місця проживання дітей, він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву від 06.03.2024 про визнання позову та відсутність наміру звертатися із зустрічним позовом.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників, з`ясувавши думку дітей, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини

Позивач та відповідач є батьками: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва серії НОМЕР_1 , а.с. 4); ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва серії НОМЕР_2 , копія на а.с. 5).

Позивач з 23.04.1994 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (копія на а.с. 18-20).

Довідками голови вуличного комітету №№ 08-17/291, № 08-17/290 від 01.03.2023 підтверджено, що ОСОБА_1 , який проживає по АДРЕСА_1 має на утриманні двох неповнолітніх синів ОСОБА_3 , 2009 р.н., ОСОБА_4 , 2016 р.н., яких самостійно виховує та утримує (а.с. 10, 11).

Характеристиками класних керівників 1-Б, 7-В класів, довідками директора ліцею № 1 м. Хмільник підтверджено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 навчаються в цьому навчальному закладі, ОСОБА_1 займається їх вихованням та утриманням, є відповідальним батьком (а.с. 8, 9, 12, 13).

З пояснень дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 встановлено, що мати близько 3 років разом з ними не проживає, спілкуються рідно, переважно засобами зв`язку. Мати приїздить лише на їх дні народження та деякі святкові дні. Проживають з батьком по АДРЕСА_1 , з ним виконують домашнє завдання, він їх утримує та виховує, водить у школи та на спортивні гуртки, займається лікуванням. Бажають проживати з батьком.

Рішенням № 211 від 28.03.2024 орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області, вирішив, що надання до суду висновку щодо розв`язання спору є недоцільним, у зв`язку з відсутністю спору між батьками щодо місця проживання малолітньої дитини, не звернення батьків до органу опіки та піклування з питанням участі у вихованні дітей, визначення їх місця проживання, а також враховуючи досягнення ОСОБА_8 14 років і його правом самостійно визначати місце свого проживання (а.с. 69).

Позиція суду

Щодо вимоги про визначення місця проживання дитини

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. 9 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч. 1). Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (ч. 2). Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою (ч. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини справи, зокрема те, що малолітній ОСОБА_4 , 2016 р. н. проживає разом із батьком, за адресою АДРЕСА_1 , який самостійно виховує та утримує його, а мати дитини проживає окремо, сторони самостійно не дійшли згоди з приводу місця проживання сина, хоча й відповідач подала заяву про визнання позову, однак таке визнання приймається судом лише частково, оскільки син ОСОБА_3 досяг чотирнадцяти років і в силу ч. 3 ст. 161 СК України має право самостійно визначити місце свого проживання. При вирішенні даної справи суд приймає до уваги те, що ОСОБА_1 виключно позитивно характеризується, відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків стосовно обох синів, діти ОСОБА_9 та ОСОБА_7 висловили свою прихильність до батька, бажають з ним проживати. Позивач до кримінальної відповідальності не притягався (а.с. 14), успадкував нерухоме майно, є його власником (копії на а.с. 15-17), позитивно характеризується.

Суд відхиляє як доказ рішення органу опіки та піклування № 211 від 28.03.2024, оскільки наведене у ньому формулювання не є належним обґрунтуванням причин ненадання висновку до суду. Так, вказівка на відсуть спору є лише припущенням та спростовується поясненнями як позивача, так і дітей, відповідно до яких відповідач близько 3 років з ними не проживає та зрідка приймає участь у вихованні дітей. Той факт, що батьки дітей раніше не ініціювали перед органом опіки та піклування питання визначення місця проживання дітей також не свідчить про відсутність спору, а відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України батьки, у разі недосягнення згоди з даного питання мають право звернутися до органу опіки та піклування або до суду.

Також суду не надано доказів того, що до прийняття даного рішення орган опіки та піклування здійснив вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дітей, встановив інші обставини, що мають істотне значення.

Відтак, позов підлягає задоволенню в частині визначення місця проживання сина ОСОБА_7 з позивачем, що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, а у задоволенні вимоги про визначення місця проживання сина ОСОБА_6 слід відмовити, у зв`язку з тим, що цей син досяг 14 років та самостійно може визначати своє місце проживання з одним із батьків.

Також не підлягає задоволенню вимога про залишення дітей на повному утриманні і вихованні батька.

Так, ст. 150 СК України презюмує обов`язок обох батьків виховувати дитину та займатися її розвитком, а ст. 180 СК України закріплює обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що виключає необхідність дублювання цих обов`язків судовим рішенням.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги те, що позов підлягає частковому задоволенню, а також те, що суд не прийняв визнання позову відповідачем, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в частині сплати судового збору у розмірі 605,60 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 141, 150, 155, 157, 160, 161 СК України, ст. ст. 10, 12, 141, 263-265, 273, 280-282, 352, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визначити постійне місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимоги - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , остання відома адреса проживання : АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) частину сплаченого судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог, у розмірі 605,6 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 10.07.2024.

Учасники судового провадження:

позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1

відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , остання відома адреса проживання : АДРЕСА_1 );

третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради (вул. Столярчука, 10 м. Хмільник Вінницької області).

Суддя Ігор ОЛІЙНИК