ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/274/23 Номер провадження 22-ц/814/514/24Головуючий у 1-й інстанції Афанасьєва Ю.О. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Одринської Т.В.,

суддів Панченка О.О., Пікуля В.П.

за участю секретаря: Сальної Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу спадкодавця,

за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «ПриватБанк» - адвоката А.В. Білоус

на заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської олбасті від 04 липня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2023 року Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , який уточнивши просив стягнути з відповідача на користь АТ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 472 744,02 грн. за кредитним договором № PLS0GK від 23 липня 2008 року та судові витрати.

Позов мотивовано тим, що 23 липня 2008 року між банком та ОСОБА_2 , було укладено кредитний договір № PLS0GK, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 40 725,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.07.2018 р.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Внаслідок порушення умов кредитного договору станом на день смерті ОСОБА_2 була заборгованість за кредитом в розмірі 472 744,02 грн.

Банк посилався на те, що спадкоємцем ОСОБА_2 , є ОСОБА_1 , яка на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем.

27 серпня 2020 року Банком надіслано претензію до Новосанжарської державної нотаріальної контори. 02 жовтня 2020 року Банком отримано відповідь про те, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини чи відмову від спадщини не подавали.

Враховуючи наведене, АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути на свою користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № PLS0GK від 23 липня 2008 року у розмірі 472 744,02 грн.

Заочним рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської олбасті від 04 липня 2023 року в задоволенні позову було відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач є спадкоємцем померлого позичальника та відповідно до правил частини третьої статті 1268 ЦК України прийняла спадщину.

Вказане судове рішення в апеляційному порядку оскаржено АТ КБ «ПриватБанк». Посилаючись на порушенн судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04 липня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Підставами апеляційного оскарження судового рішення АТ КБ «ПриватБанк» зазначає неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суд застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 24.11.2021 року у справі № 615/473/20, від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15, від 19 лютого 2020 року у справі № 607/98/17, від 04 березня 2020 року у справі № 2609/30529/12.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд безпідставно поклав обов`язок доказування обставин, що встановлюють обсяг відповідальності спадкоємця боржника (обсяг та вартість спадкового майна), на позивача.

Банк вважає, що відповідач, яка зареєстрована за однією адресою з позичальником, не відмовилася у встановленому порядку від прийняття спадщини після його смерті, а тому в силу положень частини третьої статті 1268 ЦК України прийняла спадщину, у тому числі її кредитні зобов`язання.

Відзив до суду апеляційної інстанції не надходив.

Згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

За статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно зі статтею 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку сплатити заборгованість боржника узгоджується зі змістом статті 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Вказані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок сплатити заборгованість спадкодавця, проте виключно в межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у сплаті йому заборгованості позичальника, у разі його смерті, за рахунок спадкового майна, яке прийняли спадкоємці боржника.

Такий принцип регулювання спірних правовідносин ґрунтується на засадах розумності, пропорційності і справедливості та виключає можливість необґрунтованого покладення на спадкоємців боржника обов`язку погасити борг у розмірі більшому, ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали.

Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 552/4892/19, від 09 листопада 2022 року у справі № 295/15702/20.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частинами п`ятою - сьомою статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Встановивши, що на обґрунтування заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» не надало доказів на підтвердження того, що відповідач є спадкоємецею померлого позичальника (за законом чи за заповітом), прийняла спадщину після його смерті, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на його необґрунтованість.

Суд вірно враховав, що реєстрація місця проживання відповідача за адресою місця проживання позичальника не є безумовним підтвердженням того, що вона проживала разом з ним, є його спадкоємицею та фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 є спадкоємицею померлого ОСОБА_2 (за законом чи заповітом), а також, що вона постійно проживала за місцем своєї реєстрації на час відкриття спадщини.

Всі судові виклики, направлені, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції відповідачу за адресою місця реєстрації, повертаються без вручення, з відміткою «адресат відсутній з вказаною адресою». З вказаного слідує, що за місцем своєї реєстрації ОСОБА_1 не проживає.

Висновки суду першої інстанцій, з урахуванням встановлених у цій справі обставин, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які посилається заявник в апеляційній скарзі.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно вирішив справу на підставі досліджених в судовому засіданні доказів та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно дост. 375 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.367,368,369,375,381,382,383,384 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «ПриватБанк» - адвоката А.В. Білоус залишити без задоволення.

Заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської олбасті від 28 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07.05.2024.

Головуючий суддя: Т.В. Одринська

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль

Виготовлено з АСДС 07.05.2024

Помічник судді: О.Жолонка