Справа №442/4500/24
Провадження №2/442/1131/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Крамара О.В., з участю секретаря судового засідання Малик О.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про розірвання шлюбу та стягнення аліментів -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, стягнути з неї аліменти на утримання неповнолітньої дочки та встановити факт самостійного утримання та виховання ним неповнолітньої дитини.

В підтвердження позовних вимог посилається на те, що 22 вересня 1995 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстрований відділом ЗАГСу м.Дрогобича, актовий запис №529.

Від даного шлюбу народилося двоє дітей син ОСОБА_3 , який є повнолітній та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_1 , яка придбана сторонами за час шлюбу.

Останні два роки між сторонами склалися погані подружні відносини, відповідачка залишивши проживати неповнолітню дочку ОСОБА_5 з батьком у квартирі АДРЕСА_1 , перебралася на іншу квартиру, яку винаймала.

У вересні 2023 року відповідачка без відома позивача як чоловіка виїхала за кордон. Перестала спілкуватися з позивачем, до доньки інколи може подзвонити. Не дивлячись на те, що відповідачка працевлаштована за кордоном, вона повністю самоусунулася від виховання та утримання доньки.

Дочка ОСОБА_5 перебуває на утриманні позивача. Батько піклується про дитину, займається її вихованням, надає необхідну допомогу у навчанні дочки, оплачує заняття в приватних репетиторів по трьох предметах, організовує дозвілля дитини та відпочинок, піклується про її здоров`я, духовний розвиток.

За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам дочки. Відповідачка ухиляється від утримання та виховання дочки ОСОБА_5 , не спілкується з нею, що є підставою для стягнення з неї аліментів на утримання дитини та є підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, просить позов задоволити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Перевіривши викладені у позовній заяві обставини відповідно до долучених у справі доказів, беручи до уваги клопотання відповідачки та представника третьої особи, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 24 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Положеннями частин 3 та 4 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, які унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей.

Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Матеріалами справи встановлено, 22 вересня 1995 року між позивачем та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстрований відділом ЗАГСум.Дрогобича, актовий запис №529, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , яке видано 22 вересня 1995 року відділом ЗАГСу Дрогобицького міськвиконкому.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 23 липня 2009 року відділом РАЦС м.Дрогобича ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно витягу про реєстрацію ОСОБА_4 зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно акту №213 про відсутність особи за місцем реєстрації від 27.05.2024 ОСОБА_2 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 з травня 2023 року.

Відповідно до акту №214 про проживання без реєстрації від 27.05.2024 року ОСОБА_1 проживає без реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 з 2003 року.

Згідно висновку лікаря-спеціаліста від 21.05.2024 року ОСОБА_1 проходив на всі профілактичні огляди з неповнолітньою дочкою ОСОБА_5 . Аналогічний висновок від 28.05.20243 року наданий лікарем-спеціалістом ОСОБА_6 .

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 04.04.2003 квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності позивачу та відповідачці.

З акту обстеження умов проживання, складеними працівниками служби у справах дітей, неповнолітня ОСОБА_4 зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_1 разом з батьком ОСОБА_1 , для дитини створені всі умови нормального розвитку та проживання.

Згідно копії закордонного паспорту відповідачки ОСОБА_2 з вересня 2023 року перебуває в Ізраїлі.

Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні, оскільки не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.

Як встановлено, причиною припинення шлюбно-сімейних відносин сім`ї сторін по справі є те, що між подружжям втрачено почуття любові одне до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

При таких обставинах суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог щодо встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини позивачем.

Щодо позову в частині стягнення аліментів, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України).

Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, які можуть надати таку допомогу. Батьки повинні робити все можливе для його виконання, оскільки неповнолітні діти, через свій молодий вік, стан фізичного розвитку, навчання, як правило, не можуть самі себе утримувати, не мають можливості повноцінно працювати.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до вимог ст. 182 СК України суд враховує, що позивач виховує та проживає з неповнолітньою дитиною, перебуває у гіршому матеріальному становищі, ніж відповідач.

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.

Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз`яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд переконаний, що позивач потребує допомоги на утримання дочки, а відповідачка зобов`язана таку допомогу надавати, тому позов підлягає до задоволення.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

У разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

Крім того, викладені вище обставини та докази підтверджують факт проживання дитини з батьком та її утримання повністю позивачем.

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 дохід держави та 2422,40 грн. в користь позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268, 315-319 ЦПК України, ст. ст. 104 ч. 2, 105 п. 3, 110, 112, 141, 160 СК України, суд -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 22 вересня 1995 року відділом ЗАГСу Дрогобицького міськвиконкому, актовий запис №529.

Рішення суду, після набрання ним чинності, направити до відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації факту розірвання шлюбу.

Встановити факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_3 , неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з ним за адресою: квартира АДРЕСА_1

Стягувати з ОСОБА_2 , рнокпп НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі частини від усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 червня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду, після набрання ним чинності, направити до відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації факту розірвання шлюбу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 28.06.2024.

Суддя О.В. Крамар