ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1538/24 Справа № 171/2111/22 Суддя у 1-й інстанції - Томаш В. І. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Справа № 171/2122/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Тимченко О.О.

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 24 березня 2023 року, яка постановлена суддею Томашем В.І. у місті Покрові Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 24 березня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Розпорядженням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області вих. №171/2111/22/1417/2023 від 13 березня 2023 року вказану цивільну справу направлено до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 24 березня 2023 рокусправу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів надіслано за підсудністю до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області.

Не погодившись з зазначеною ухвалою, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить призначити справу до розгляду в іншому суді за підсудністю, скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в Апостолівському районному суді Дніпропетровської області відсутні судді з повноваженнями, у зв?язку з чим, на підставі вимог ч.2 п.1 ст.31 ЦПК України, Апостолівський районний суд Дніпропетровської області прийняв законне рішення про передачу справи до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області.

Зазначає, що Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області позбавив її права на своєчасний розгляд справи та порушив норми ч.2 ст.32 ЦПК України. Повернення цивільної справи до суду, де відсутні судді з повноваженнями, зробить розгляд справи в розумні строки неможливим.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена в п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2022 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Позивачка зазначила своєю адресою: АДРЕСА_1 .

Місце проживання відповідача: АДРЕСА_2 .

Протоколом автоматизованого розподіл судової справи між суддями від 19 грудня 2022 року було визначено склад суду: суддя Хоруженко Н.В.

Згідно розпорядження керівника апарату № 406 від 13 березня 2023 року, оскільки рішенням ВРП від 16.02.2023 суддю ОСОБА_3 звільнено з посади судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області, у зв`язку з поданням заяви про відставку, призначено повторний автоматизований розподіл даної справи.

Згідно протоколу щодо неможливості атоматизованого розподілу справи між суддями від 13 березня 2023 року, розподіл справи не відбувся, не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи. Судді, виключені з розподілу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - через непоноважність.

Розпорядженням в.о. голови Апостолівського районного суду Дніпропетровської області вих. №171/1827/21/1417/2023 від 13 березня 2023 року вказану цивільну справу направлено до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області у зв`язку з тим, що в Апостолівському районному суді Дніпропетровської області працюють фактично 3 судді у яких закінчилися повноваження (неповноважність та обмеження призначення), а тому неможливо утворити склад суду для розгляду даної цивільної справи.

Надсилаючи справу за підсудністю до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області, суд першої інстанції керувався тим, що чинним законодавством не передбачено направлення розпорядженням цивільних справ до інших судів для розгляду по суті. Також зазначив, що ані за місцем проживання позивачки, ані за місцезнаходженням відповідача, справа не підсудна Орджонікідзевському міському суду Дніпропетровської області.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За ст.125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Згідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Частиною 1 статті 23 ЦПК України встановлено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами, як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справ до його юрисдикції (предметної та суб`єктної) та підсудності (територіальної юрисдикції).

Територіальна юрисдикція визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції.

Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (п. 1 ч. 1ст. 31 ЦПК України).

За загальним правилом, встановленим у частині 1 статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тобто дана справа підсудна Апостолівському районному суду Дніпропетровської області.

Між тим вбачається, що суддю ОСОБА_3 , у провадження якої надійшла справа, звільнено з посади, у справі призначено повторний автоматизований розподіл, та зазначено про неможливість розподілу у зв`язку з тим, що у суді працюють 3 судді, у яких закінчились повноваження.

За п.2 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після задоволення відводів (самовідводів), чи з інших підстав, неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.31 ЦПК України передача справи з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі розпорядження голови суду на розгляд суду, найбільш територіально наближеного до цього суду.

Отже, в.о. голови Апостолівського районного суду Дніпропетровської області обґрунтовано видано розпорядження вих. №171/1827/21/1417/2023 від 13 березня 2023 року про передачу справи до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області.

За ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Таким чином, судом було порушено норми ст.32 ЦПК України, та порушено право позивачки на доступ до правосуддя, оскільки повернення позовної заяви до суду, у якому відсутні судді, що не мають повноважень, фактично унеможливлює розгляд її позовної заяви.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Елементом права на справедливий судовий розгляд є право на доступ до суду.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Судом не враховано пункт 36 Рішення Європейського суду з прав людини «Голдер проти Сполученого Королівства», оскільки суд не здійснив остаточного вирішення справи через заявлений ним брак компетенції. Згідно пункту 25 Рішення Європейського суду з прав людини «Кутіч проти Хорватії» право на доступ до суду включає не тільки право ініціювати судове провадження, але й право одержати вирішення справи судом. Відсутність вирішення судом справи становить порушення права на доступ до суду (пункт 31 рішення у справі «Ганчі проти Італії»).

Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун`єшДіаш проти Португалії).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії).

Згідно із статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки суд першої інстанції порушив порядок встановлений для вирішення питання, направив справу за підсудністю до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області, без з`ясування належним чином усіх обставин, які мають значення по справі, що призвело до помилкового вирішення питання, то за таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вимоги позивачки про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, викладені в апеляційній скарзі, задоволенню не підлягають, оскільки дані питання перебувають поза межею компетенції суду апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, адже, згідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів не вирішує питання про розподіл судових витрат у справі, оскільки, згідно ч. 13 статті 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат, якщо, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, а у даному випадку справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 24 березня 2023 року скасувати та направити цивільну справу за позивом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 07 травня 2024 року.

Головуючий:

Судді: