Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1206/24

Провадження № 2/126/594/2024

"25" червня 2024 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудь О. Г.

секретар Кучанська В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Бершадської міської ради про тлумачення заповіту,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Бершадської міської ради про тлумачення заповіту у якому просила: зміст заповіту, що складений 12.04.1992 року ОСОБА_4 , посвідчений секретарем виконкому Красносільської сільської ради, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до якого ОСОБА_4 заповіла належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Красносілка Бершадського району Вінницької області ОСОБА_5 , необхідно розуміти так, що ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_5 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Позивач обґрунтовує свій позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5 .. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Вона та відповідачі по справі є спадкоємцями першої черги за законом на майно померлого (як дружина та діти померлого), інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом нема.

Спадщину вона прийняла відповідно до ст. 1269 ЦК України звернувшись у встановлений термін з заявою до нотаріальної контори. Нині постало питання отримання свідоцтва про право на спадщину, однак будинок по АДРЕСА_1 в якому її чоловік прожив більше 30 років, він при житті прийняв, але не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабка її чоловіка ОСОБА_4 .. Після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно - житловий будинок по АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 (її чоловік, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) є спадкоємцем за заповітом на майно померлої, що підтверджується копією заповіту, зареєстрованого в реєстрі за № 33 від 12.04.1992 року, засвідченого секретарем виконкому Красносільської сільської ради.

Спадщину ОСОБА_5 прийняв відповідно до ст. 549 ЦК України (ред. 1963 р.) фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, так як був зареєстрований та проживав до смерті зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Красносільської сільської ради № 86.

На сьогодні у неї існують перешкоди для отримання свідоцтва про право на спадщину, так як у заповіті посвідченого виконкомом Красносільської сільської ради народних депутатів Бершадського району Вінницької області від 12.04.1992 року за реєстровим № 33, який на ім`я померлого ОСОБА_5 , залишила ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 вказано, що ОСОБА_4 , заповіла належний їй житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Красносілка Бершадського району Вінницької області, однак не зазначено вулиці та номеру розташування житлового будинку, який заповідають, тому немає змоги установити, за якою адресою знаходиться будинок, що ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_5 ..

Зі змісту заповіту вбачається, що спадкодавець визначила спадкову масу та особу, яка спадкує за заповітом, що унеможливлює різне тлумачення.

Тобто шляхом складення заповіту спадкодавець ОСОБА_4 реалізувала свій намір заповісти належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Красносілка Бершадського району Вінницької області саме її чоловіку ОСОБА_5 ..

Згідно довідок Маньківського старостинського округу Бершадської міської ради № 199 та № 228 ОСОБА_4 дійсно була прописана і проживала до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно даних по господарського обліку Красносільської сільської ради за 1995-2000 р.р., інформації щодо наявності у гр. ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , інших житлових будинків в с. Красносілка Гайсинського району (колишній Бершадський) немає. Тобто єдиний будинок, яким могла розпоряджатися померла ОСОБА_4 є будинок по АДРЕСА_1 .

У спірному випадку тлумачення заповіту шляхом вказівки на те, що воля заповідача була спрямована на передання ОСОБА_5 належного їй житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Красносілка Бершадського району Вінницької у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , не є спотворення волі заповідача.

В зв`язку з тим, що спадкоємці не дійшли згоди щодо тлумачення заповіту зареєстрованого в реєстрі за № 33 від 12.04.1992 року, засвідченого секретарем виконкому Красносільської сільської ради, вона вимушена звернутись до суду, оскільки не має змоги оформити право власності на спадщину в нотаріальному чи судовому порядку, адже передумовою для цього є тлумачення змісту заповіту.

Ухвалою суду від 09.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачам визначено строк для подання відзиву.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , подали до суду письмові заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи у їхню відсутність.

Представник відповідача Бершадської міської ради, міський голова Драган В.Г., також в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, в якому просив провести розгляд справи за наявними в матеріалах справи документами та за відсутності представника відповідача.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки - ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 , копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне йому майно. Позивач та відповідачі по справі є спадкоємцями першої черги за законом на майно померлого (як дружина та діти померлого), інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає, що підтверджується довідкою Красносільської сільської ради № 86 від 16.03.2020.

Спадщину позивач прийняла відповідно до ст. 1269 ЦК України звернувшись у встановлений термін з заявою до нотаріальної контори.

Позивач вказує, що нині постало питання отримання свідоцтва про право на спадщину, однак будинок по АДРЕСА_1 в якому її чоловік прожив більше 30 років, він при житті прийняв, але не оформив.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабка ОСОБА_5 - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , актовий запис № 1. Після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно - житловий будинок по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 (чоловік позивача, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) є спадкоємцем за заповітом на майно померлої, що підтверджується копією заповіту, зареєстрованого в реєстрі за № 33 від 12.04.1992 року, засвідченого секретарем виконкому Красносільської сільської ради.

Спадщину ОСОБА_5 прийняв відповідно до ст. 549 ЦК України (ред. 1963 р.) фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, так як був зареєстрований та проживав до смерті зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Красносільської сільської ради № 86.

02.04.2024 року коли позивач звернулася до приватного нотаріуса Гайсинського нотаріального округу Новокрещенової Л.П. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, нею було виявлено, що видати свідоцтво про право на спадщину неможливо, так як у заповіті посвідченого виконкомом Красносільської сільської ради народних депутатів Бершадського району Вінницької області від 12 квітня 1992 року за реєстровим № 33, який на ім`я померлого ОСОБА_5 , залишила ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 вказано, що ОСОБА_4 , заповіла належний їй житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Красносілка Бершадського району Вінницької області, однак не зазначено вулиця та номер розташування житлового будинку, який заповідають, тому немає змоги установити, за якою адресою знаходиться будинок, що ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_5 , у зв`язку з чим було надано роз`яснення за № 147/01-16 від 02.04.2024.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За змістом статті 317 ЦК України право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном.

Згідно ст.1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

При цьому, частина 2 статті 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається і внесення змін у зміст заповіту, враховуючи також, що заповіт це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту.

Отже, суд може розтлумачити заповіт, не змінюючи при цьому його змісту.

Як передбачено п. 2.1 глави 3 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини.

Аналогічні правила містяться і в п.1.6 розділі ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 № 3306/5.

Виходячи із зазначених правових норм, тлумачення заповіту судом здійснюється за наявності таких правових умов: зміст заповіту містить суперечності, неточності, що ускладнюють розуміння останньої волі заповідача та наявність спору між спадкоємцями щодо тлумачення заповіту.

Об`єктом тлумачення заповіту судом є виключно сам заповіт, складений із слів та сполучень слів, які утворюють його текст.

Як зазначено в рішенні Верховного Суду України від 27 серпня 2008 року, справа № 6-11329св08, ч. 2 ст. 213 ЦК не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у зміст заповіту, оскільки у відповідності до ст.1233 ЦК України заповіт це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав та обов`язків на випадок смерті.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що на день смерті заповідача ОСОБА_4 вона дійсно була прописана і проживала до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно даних по господарського обліку Красносільської сільської ради за 1995-2000 р.р., інформації щодо наявності у гр. ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , інших житлових будинків в с. Красносілка Гайсинського району (колишній Бершадський) немає. Тобто єдиний будинок, яким могла розпоряджатися померла ОСОБА_4 є будинок по АДРЕСА_1 . Проте, у змісті складеного ОСОБА_4 заповіті не було конкретизовано адреси його розташування, що стало підставою для відмови у видачі спадкоємцю ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину.

Тому, з метою поновлення порушеного права на спадкування ОСОБА_1 суд вважає за доцільне позов задовольнити.

На підставі ст.ст.317, 1233, 1256 ЦК України та керуючись ст.12, ст.13, ч.1 ст.42, ст.ст.76-77, ст.81, ст.141, ст.ст.258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Бершадської міської ради про тлумачення заповіту - задовольнити.

Розтлумачити зміст заповіту, що складений 12 квітня 1992 року ОСОБА_4 , посвідчений секретарем виконкому Красносільської сільської ради, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до якого ОСОБА_4 заповіла належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Красносілка Бершадського району Вінницької області ОСОБА_5 , який необхідно розуміти так, що ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_5 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. Г. Рудь