Єдиний унікальний номер 142/94/24
Номер провадження 2/142/166/24
У Х В А Л А

про відкладення судового розгляду

13 травня 2024 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької областi

В складi:

Головуючого судді Нестерука В.В.,

за участю секретаря судового засідання Яворської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Піщанської селищної ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2024 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Піщанської селищної ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, в якій позивач просить суд встановити факт прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , її сином ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серія: НОМЕР_1 виданий Піщанським РС УДМС України у Вінницькій області в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 право на земельну ділянку, площею 2,45 умовних кадастрових гектара на території Чорноминської сільської ради у КСП ім. Чапаєва с. Чорномин, яка належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН №0103410 виданий згідно розпорядження Піщанської районної державної адміністрації №197 від 13.09.1996 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 . Померла є матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 . Відповідно до довідки Держгеокадастру за громадянкою ОСОБА_2 рахується земельна частка (пай) на території Чорноминської сільської ради у КСП ім. Чапаєва с. Чорномин, площею 2,45 га., в умовних кадастрових гектарах, вартістю 56688,29 грн. Сертифікат серії ВН№0103410 виданий згідно розпорядження Піщанської районної державної адміністрації №197 від 13.09.1996 року. На момент смерті Померла проживала за адресою: с. Козлівка, Піщанського району Вінницької області, разом з нею проживав її син ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою Чорноминської сільської ради від 12.04.2019 року №301 та відміткою про реєстрацію в паспорті Позивача. Оскільки ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР в редакції 1963 року. Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. ОСОБА_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , являлася матір`ю Позивача, і відповідно до ст. 529 ЦК УРСР Позивач є спадкоємцем першої черги на його майно. Позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті батька, так як Померла яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно проживала спільно з Позивачем, що підтверджується довідкою сільської ради та відміткою в паспорті Позивача. Крім того, до Позивача перейшли всі речі домашнього вжитку померлого. Звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину Позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.02.2024 року в зв`язку з тим, що відсутні документи, які підтверджують право власності на майно померлої - сертифікат на земельну частку (пай) та пропущеням строку на прийняття спадщини. Реалізувати своє законне право спадкування на спадкове майно в позасудовому порядку Позивач не може, так як відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН №0103410, в зв`язку з його втратою. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання може бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за Позивачем у порядку спадкування.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 лютого 2024 року дану позовну заяву було передано для розгляду судді Нестеруку В.В.

Ухвалою суду від 19 лютого 2024 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали, проведення підготовчого засідання призначено на 15 годину 00 хвилин 18 березня 2024 року.

Ухвалою суду від 18 березня 2024 року в підготовчому засіданні в даній цивільній справі було оголошено перерву до 14 години 00 хвилин 16 квітня 2024 року, витребувано уприватного нотаріуса Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Дорошенко Н.І. належним чином засвідчену копію спадкової справи заведеної після смертіОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Козлівка Піщанського району Вінницької області, та Витяг (інформаційну довідку) зі Спадкового реєстру про наявність (відсутність) посвідченого заповіту, спадкового договору, заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Козлівка Піщанського району Вінницької області.

04 квітня 2024 року на адресу суду від приватного нотаріуса Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Дорошенко Н.І. на виконання ухвали суду надійшов лист за вих. № 27/01-16 від 03 квітня 2024 року, в якому повідомляється, що спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилася, на підстеврження чого надано також інформаційні довідки із спадкових реєстрів.

Ухвалою суду від 16 квітня 2024 року було відмовлено у прийнятті визнання відповідачем Піщанською селищною радою Вінницької області позову ОСОБА_1 до Піщанської селищної ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, закрито підготовче провадження по даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 09 годину 30 хвилин 13 травня 2024 року.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Каленяк Е.А. в підготовче засідання 13 травня 2024 року не з`явились, проте від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їхньої з позивачем участі та про підтримання позовних вимог.

Відповідач Піщанська селищна рада Вінницької області в підготовче засідання 13 травня 2024 року повноважного представника не направив, проте на адресу суду від селищного голови Крижанівського О. надійшло клопотання, в якому він просить розгляд справи проводити без участі представника відповідача на підставі наявних письмлвих матеріалів, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задволення.

Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, подавши на адрес суду відповідні клопотання про розгляд справи без їхньої участі, суд, вважає за можливе, здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Оглянувши заяву та додані до неї матеріали, враховуючи докази, які підлягають дослідженню, суд приходить до висновку про відсутність підстав для ухвалення рішення в даному судовому засіданні виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦПК України головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

В п. 2 ч. 2 ст. 43 ЦПК україни передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Згідно положен, ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

В статті 77 ЦПК УКраїни передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Стаття 78 ЦПК України, яка встановлює вимоги, щодо допустимості доказів, передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування..

Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач просить суд встановити факт прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , її сином ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серія: НОМЕР_1 виданий Піщанським РС УДМС України у Вінницькій області в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 право на земельну ділянку, площею 2,45 умовних кадастрових гектара на території Чорноминської сільської ради у КСП ім. Чапаєва с. Чорномин, яка належала спадкодавцю.

Відповідно Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР ( 1540-06 ) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Тому до даних правовідносин слід застосовувати положення діючого на час смерті спадкодавця ОСОБА_2 . Цивільного Кодексу Української РСР.

Відповідно до положень п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Статтею 549 Цивільного кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або подав нотаріальному органу заяву про прийняття спадщини.

Тобто, до предмету доказування за даним позовом налажать і обставини прийняття чи неприйняття спадщини відповідно положень ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР.

Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.

Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема наявність у спадкоємця протягом шестимісячного терміну після смерті спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно чи права на нього.

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Разом з тим, в позовній заяві представник позивача зазначає про те, що позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті свої матері, оскільки спільно проживав з померлою, підтверджження чого є довідка сільської ради та відмітка в паспорті позивача, а також перехід до позивача всіх речей домашнього вжитку померлої. Проте на підтвердження даних обставин до позовної заяви долучено лише копію довідки Чорноминської сільської ради Піщанського району Вінницької області № 301 від 12 квітня 2019 року, в якій зазначено, що ОСОБА_2 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрвоана та проживала в с. Козілвка Піщанського району Вінницької області, та разом з нею проживав її син ОСОБА_1 , 1964 року народження. В той же час, в паспорті громадянина України позивача ОСОБА_1 зазначено, що останній з 30 серпня 1982 року зареєстрований в АДРЕСА_1 , що позбавляє суд встановити обставини, які входять до предмета доказування за даним позовом, зокрема встановити, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця.

Будь-яких інших належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували прийняття спадщини позивачем суду надано не було, клопотання про можливе їх витребування судом на адресу суду не надходило, а представник позивача подав на адресу суду клопотання про розгляд справи без їхньої з позивачем участі на підставі наявних у справі матеріалів, що позбавляє суд шляхом заслуховування особистих пояснень позивача встановити дійсні обставин справи.

Згідно ч. 1 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

А тому, з метою встановлення всіх обставин, суд згідно ч. 1 ст. 128, п. 5 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, вважає за необхідне визнати явку позивача та його представника, які подали клопотання про розгляд справи без їхньої участі, в наступне судове засідання обов`язковою для дачі особистих пояснень, у зв`язку з чим вважає за необхідне відкласти судове засідання на іншу дату з метою належного повідомлення учасників про дату, час та місце наступного судового засідання.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 43, 77, 78, 80, 128, 206, 214, 223, 229, ч. 2 ст. 247, 259-261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Судове засідання в цивільній справі запозовом ОСОБА_1 до Піщанської селищної ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майновідкласти до 15 години 00 хвилин 06 червня 2024 року.

Визнати обов`язковою явку позивача ОСОБА_1 в наступне судове засідання для надання особистих пояснень щодо обставин справи.

Копію ухвали направити позивачу, для виконання.

Про дату, час та місце наступного судового засідання повідомити учасників справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на веб-сторінці Піщанського районного суду на веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: https://court.gov.ua/fair/sud0219

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: