ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/780/23Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 22-ц/817/558/24 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

секретар - Дідух М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Крамара Володимира Петровича на рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 26 березня 2024 року, ухвалене суддею Гриновець О.Б., повний текст якого складено 5 квітня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Козівської селищної ради Тернопільської області, про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Козівської селищної ради про визнання фізичної особи ОСОБА_2 недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення його опікуном.

Заява мотивовована тим, що він є зятем ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства, має стійкий психічний розгляд з діагнозом олігофренія і за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

Заявник указував, що внаслідок стійкого хронічного психічного розладу ОСОБА_2 нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим може бути визнана недієздатною.

ОСОБА_1 зазначив, що його дружина ОСОБА_3 , яка є донькою ОСОБА_2 , не здатна сама дбати про свою хвору матір ОСОБА_2 , оскільки дбає про малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки законодавством не встановлено жодної заборони призначення опікуном іншого родича некровного споріднення та є вільне волевиявлення заявника щодо здійснення опіки над ОСОБА_2 , з якою заявник спільно проживає та здійснює догляд, останній вважав, що є підстави для призначення його опікуном ОСОБА_2 .

Рішенням Козівського районного суду від 26 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , недієздатною. Встановлено над ОСОБА_2 опіку.

У задоволенні іншої частини заяви - відмовлено.

Тимчасово покладено обов`язки опікуна над недієздатною ОСОБА_2 на орган опіки та піклування Козівської селищної ради Тернопільської області до вирішення питання при призначення опікуна в порядку, визначеному законодавством.

Судові витрати віднесено на рахунок держави.

Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначено у два роки з наступного дня після дня набрання рішенням суду законної сили.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Крамар В.П. просить рішенням Козівського районного суду від 26.03.2024 року в частині відмови у задоволенні заяви про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 скасувати, постановивши нове судове рішення у відповідній частині, яким задовольнити заяву.

На думку адвоката Крамар В.П., судом безпідставно відкинуто докази неможливості дітей ОСОБА_2 здійснювати догляд за мамою та їх згода на призначення опікуном апелянта.

Зокрема, у справі наявні докази, що дочка ОСОБА_2 - ОСОБА_3 має хвору дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зайнята її постійним доглядом та опікується нею, що підтверджується медичною документацією, яку було подано до суду першої інстанції, тому немає фізіологічних сил для здійснення догляду за мамою. Син ОСОБА_2 - ОСОБА_5 має встановлену групу інвалідності та відбуває міру призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі.

Судом безпідстано відхилено вмотивоване подання виконавчого комітету Козівської селищної ради, затвердженого відповідним рішенням про призначення опікуном ОСОБА_2 саме апелянта, виходячи із мобілізаційних заходів, які відбуваються в державі.

ОСОБА_1 вже тривалий час здійснює догляд за близьким родичем мамою його дружини, проживає з хворою, забезпечує їй належні умови для життєдіяльності, тому вважає за доцільним призначити саме його опікуном ОСОБА_2 .

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник апелянта - адвокат Крамар В.П., Козівська громада Тернопільської області, ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, тому колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи без їх участі.

Рішення суду в частині визнання ОСОБА_2 недієздатною не оскаржується, тому апеляційним судом не переглядається.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Обставини справи.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №658 від 17.10.2023 року, ОСОБА_2 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді параноїдної шизофренії, безперервний перебіг, стабільний дефект за змішаним типом.. В силу свого захворювання ОСОБА_2 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Як вбачається із змісту зазначеного висновку, ОСОБА_2 психічним захворюванням хворіє з 1984 року, відповідно до довідки МСЕК від 13.11.1992 року визнана інвалідом ІІ групи з дитинства довічно. За рівнем обмеження життєдіяльності обмеження самообслуговування, обмеження здатності контролювати свою поведінку, потребує постійного стороннього догляду. Незаміжня, має двох дітей.

ОСОБА_2 є матір`ю дружини заявника (тещею), що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 (після шлюбу Рега) серії НОМЕР_1 , копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 16.08.2018 року.

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому будинку (приміщенні) осіб виконавчого комітету Козівської селищної ради Тернопільської області № 38 від 23.08.2023, ОСОБА_1 зареєстрований разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з актом обстеження матеріально - побутових умов домогосподарства, фактичного місця проживання особи № 4 від 14.09.2023 року, ОСОБА_1 зареєстрований й проживає в АДРЕСА_1 та здійснює догляд за інвалідом другої групи ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки відділу соціального забезпечення № 4 Управління соціального захисту населення Тернопільської РВА Тернопільської області № 552 від 17.08.2023 ОСОБА_1 одержує щомісячну грошову допомогу по догляду за за ОСОБА_2 .

Поданням Козівської селищної ради Тернопільської області № 01-2377/3-09 від 14.12.2023 вирішено встановити опіку над ОСОБА_2 і призначити їй опікуна ОСОБА_1 .

Як видно з висновку опікунської ради при виконавчому комітеті Козівської селищної ради від 1.12.2023, рекомендовано доцільним встановити опіку над ОСОБА_2 та призначити їй опікуна ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення виконавчого комітету Козівської селищної ради Тернопільської області№ 274 від 7.12.2023 затверджено висновок опікунської ради про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 . Доручено опікунській раді при виконавчому комітеті Козівської селищної ради звернутися з поданням до Козівського районного суду про призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 .

Згідно довідки ТОВ Сіефджі Трейдинг» №2023/11/02 від 02.11.2023 року,

ОСОБА_1 працює у ТОВ «Сіефджі Трейдинг» комірником з 07.12.2020 по теперішній час на посаді комірника.

Із матеріалів справи вбачається, що від шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ).

Згідно виписки з історії хвороби КНП ТОДКЛ ТОР №8235, ОСОБА_8 встановлено діагноз ураження головного мозку, неуточнене, з затримкою стало кінетичного розвитку. Реабілітаційна процедура неуточнена. Отримане лікування: ЛФК, масаж, е/форез по Ратнеру.

За результатами реабілітації, після проведення курсу стан дитини з позитивною динамікою. Тонус м`язів зменшився. Дівчинка почала самостійно повертатися.

Витягом з медичної карти № 7536 стаціонарного хворого, 21.09.2021 року ОСОБА_8 встановвлено діагноз: двобічна пневмонія III ступеня.

Згідно довідки Амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 21.09.2023 року, дитина ОСОБА_4 протягом останнього календарного року неодноразово лікувалася амбулаторно та стаціонарно.

ОСОБА_3 одержує допомогу при народженні дитини дочки ОСОБА_4 з 01.06.2021 року по 30.06.2024 року (довідка від 08.11.2023 року № 756, видана відділом соціального забезпечення № 4).

ОСОБА_1 станом на 01.10.2023 та 15.12.2023 року до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості немає, в розшуку не перебуває (Витяги з інформаційно аналітичної сиситеми Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судомості № ВР-001577274, № ВР-001883636).

Заявник не знаходиться на Д обліку в лікаря нарколого та психіатра (довідка КНП Козівська ЦРЛ Козівської селищної ради від 4.12.2023 року № 86).

Згідно висновку попереднього (періодичного) медичного огляду від 4.10.2023 року, виданого Козівською ЦКЛ, ОСОБА_1 за станом здоров`я може бути опікуном.

Син ОСОБА_2 - ОСОБА_5 не заперечує, щоб ОСОБА_1 здійснював постійний догляд за матір`ю ОСОБА_2 , оскільки наразі він не може здійснювати догляду за мамою, бо відбуває міру призначеного судом покарання у виді позбавлення волі (заява, посвідчена начальником державної установи Коломийської виправної колонії 27.11.2023 року, номер запису в реєстрі 338).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина 1 статті 300 ЦПК України).

Пунктом 1.1. Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 (далі - Правила), передбачено, що опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно зі статтею 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (частина 1 статті 60 ЦК України).

Положеннями статті 63 ЦК України передбачено, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

При призначенні опікуна важливі та обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Зазначені висновки викладені Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Пунктом 3.1 вищевказаних правил визначено, що при призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном ОСОБА_2 , суд виходив з того, що подання виконкому Козівської селищної ради про призначення опікуном заявника, затверджене відповідним рішенням, фактично ґрунтується на виявленій ініціативі останнього, не містить аналізу відносин з ОСОБА_2 , відсутнє обґрунтування відповідності призначення його опікуном інтересам матері його дружини, над якою просить встановити опіку, не проаналізована фізична можливість ним виконувати опікунські обов`язки з врахуванням його працевлаштованості. Судом констатовано, що таке подання видане без повного з`ясування обставин справи, оскільки не було врахованого наявність інших родичів недієздатної, які б могли здійснювати опіку над нею, а саме дочкою ОСОБА_3 .

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.

Зокрема, судом вірно констатовано, що у поданні виконкому Козівської селищної ради Тернопільської області № 01-2377/3-09 від 14.12.2023 року не зазначено, з яких підстав дочка ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - родич першого ступеня спорідненості не може виконувати обов`язки опікуна недієздатної ОСОБА_2 .

На думку колегії суддів, обґрунтування подання щодо призначення опікуном саме ОСОБА_1 обмежено виконанням формальних процедур, що свідчить про застосування суто формального підходу до вирішення питання про призначення ОСОБА_1 опікуном.

Відсутність заперечень членів родини ОСОБА_2 щодо призначення опікуном ОСОБА_1 , що встановлено у висновку опікунської ради при виконавчому комітеті Козівської селищної ради від 1.12.2023, без належного з`ясування у поданні неможливості родичів першого ступеня спорідненості виконувати опікунські обов`язки над недієзданою особою, відсутності належного обгрунтування у поданні щодо необхідності призначення опікуном саме ОСОБА_1 самі по собі не можуть бути підставою для задоволення заяви ОСОБА_1 в оскаржуваній частині.

Колегія суддів звертає увагу, що при винесенні подання виконкомом Козівською селищною радою без належного з`ясування залишилося питання про наявність у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інших родичів першого ступеня спорідненості, крім дочки та сина, зокрема її батьків та наявності у них можливості опікуватися недієздатною дочкою, а наявна у поданні інформація грунтується виключно на даних, зазначених заявником.

Враховуючи, що ОСОБА_2 хворіє з 1984 року, з 1992 року визнана інвалідом ІІ групи довічно, а ОСОБА_1 лише у 2018 році зареєстрував шлюб із дочкою ОСОБА_2 та з 01.07.2023 року здійснює догляд за ОСОБА_2 з отриманням щомісячної допомоги на догляд, у висновку опікунської ради та поданні виконкому Козівської селищної ради про призначення опікуном ОСОБА_1 жодним чином не висвітлено питання, хто до 2018 року та в період з 2018 року до до 01.07.2023 року надавав постійний сторонній догляд ОСОБА_2 .

Також, вирішуючи питання про встановлення опіки над ОСОБА_2 і призначаючи їй опікуна ОСОБА_1 , у поданні не проаналізована фізична можливість ОСОБА_1 , з врахуванням його працевлаштованння у ТОВ «Сіефджі Трейдинг» на посаді комірника виконання ним опікунських обов`язків.

Аргументи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваного судового рішення в частині відмови у призначенні заявника опікуном недієздатної ОСОБА_2 , колегія суддів вважає безпідставними, адже при постановленні рішення в оскаржуваній частині суд першої інстанції керувався відповідними нормами матеріального права, що регулюють питання призначення опікуна.

Доводи апеляційної скарги про те, що дочка ОСОБА_2 - ОСОБА_3 має хвору дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зайнята її постійним доглядом та опікується нею, що підтверджується медичною документацією, яку було подано до суду першої інстанції, тому не має фізіологічних сил для здійснення догляду за мамою ОСОБА_2 , колегія суддів вважає безпідставними та такими, що були спростовані судом першої інстанції при вирішенні даної заяви.

Зокрема, подана ОСОБА_1 виписка з історії хвороби № 8235 від 13.10.2021 року, витяг з медичної карти № 7536 від 27.09.2021 року, довідка Амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 21.09.2023 року не дають беззаперечних підстав стверджувати, що ОСОБА_3 не має неможливості опікуватися своєю мамою ОСОБА_2 .

Докази про стан здоровя дитини у 2021 році не відображають обставин щодо неможливості здійснення ОСОБА_3 опіки над її матірю станом на час розгляду опікунською радою, виконавчим комітетом органу місцевого самоврядування та судом питання про призначення опікуна ОСОБА_2 .

Зміст довідки сімейного лікаря від 21.09.2023 року про лікування протягом 2023 року амбулаторно та стаціонарно дитини ОСОБА_4 , 2021 р.н., без зазначення періодів лікування, діагнозів дитини, також не свідчить про неможливість ОСОБА_3 здійснювати догляд за своєю недієздатною матірю ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно відхилено вмотивоване подання про призначення опікуна, колегія суддів вважає необгрунтованими, так як суд вірно встановив, що подання виконкому Козівської селищної ради про призначення опікуном заявника винесено передчасно, без повного дослідження всіх обставин та грунтується виключно на даних, отриманих від заявника, жодних мотивів доцільності призначення опікуном ОСОБА_2 саме ОСОБА_1 подання не містить, а тому обгрунтовано не прийняв його до уваги.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують законності та обгрунтованості оскаржуваного судового рішення.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповідсти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, вого дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі Хірвісаарі проти Фінляндії).

Отже, суд першої інстанції правильно встановив правову природу поданої заяви, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Крамара Володимира Петровича - залишити без задоволення.

Рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 26 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 28 червня 2024 року

Головуюча Хома М.В.

Судді Костів О.З.

Храпак Н.М.