Номер провадження: 22-ц/813/7259/24
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Сєвєрової Є.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» на рішення Київського районного суду м.Одеси від 04.09.2024 року, ухваленого під головуванням судді Огренич І.В., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті за житлово-комунальні послуги,

встановив:

09.05.2024 року ТОВ «Інфокс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 12 845,68 грн. за період з 01.11.2021 року по 31.12.2023 року.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником кв. АДРЕСА_1 та є споживачем філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс». Однак, внаслідок невиконання відповідачем своїх обов`язків по сплаті послуг з централізованих водопостачання та водовідведення, в останнього виникла заборгованість у розмірі 12 845,68 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.09.2024 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Інфокс» було відмовлено (а.с.56-57).

В апеляційній скарзі ТОВ «Інфокс» ставить питання про скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 04.09.2024 року, ухвалення нового судового рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.60-62).

У відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін, посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги.

Зокрема, відповідач зазначає, що він є власником лише 1/3 частини кв. АДРЕСА_1 , а також те, що не проживає за вказаною адресою (а.с.81-83).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 20.12.2024 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.09.2024 року (а.с.74), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином (а.с.75-77, 92), що передбачено ст. 130 ЦПК України.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з отриманням відповідачем ОСОБА_1 копії ухвали про відкриття апеляційного провадження та копії апеляційної скарги лише 16.12.2024 року (а.с.92), датою ухвалення цього судового рішення є 20.12.2024 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не проживає за вказаною адресою, а тому не користується послугами позивача (а.с.56-57).

Однак, колегія суддів не в повному обсязі погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до ст.ст. 67-68, 162 ЖК України, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п.32,47 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року, на споживача комунальних послуг покладено обов`язок щомісячної оплати таких послуг.

Відповідач ОСОБА_1 є власником 1/3 частини кв. АДРЕСА_1 (а.с.89-90).

В свою чергу, ТОВ «Інфокс» надає послуги з водопостачання та водовідведення до вказаної квартири.

Апелянт ТОВ«Інфокс» зазначає, що у відповідача ОСОБА_1 внаслідок неповної сплати за надані послуги виникла заборгованість у розмірі 12 845,68 грн. На підтвердження цього позивачем було надано відповідний розрахунком заборгованості (а.с.5-6).

У встановленому законом порядку відповідач вказаний розрахунок заборгованості не спростував.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить , якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим, як зазначалось вище, відповідач є власником лише 1/3 частини кв. АДРЕСА_1 .

З позовними вимогами про стягнення вказаної заборгованості до інших співвласників вказаної квартири ТОВ «Інфокс» не зверталось.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, зважаючи на існуючу заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення, а також на те, що позивач звернувся з позовом лише до відповідача ОСОБА_1 , та з врахуванням частки його права власності на вищезазначену квартиру, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інфокс» 1/3 частину заборгованості за надані послуги у розмірі 4 281,89 грн. (12 845,68 грн. : 3 = 4 281,89 грн.).

Посилання у відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на те, що він не проживає у зазначеній квартирі, а тому відповідно і не користується послугами позивача, не заслуговують на увагу, оскільки в сенсі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, незалежно від проживання або не проживання в даному житловому приміщенні.

Також колегія суддів зазначає, що відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку сплати таких послуг.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 25.03.2024 року у справі №462/1232/23.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ТОВ «Інфокс» підлягає частковому задоволенню, рішення Київського районного суду м. Одеси від 04.09.2024 року скасуванню, з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Інфокс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті за житлово-комунальні послуги.

Крім того, відповідно до ч. 1, п.п.1-3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, на 33,33%, з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інфокс» слід стягнути судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 1 009,23 грн. (3 028,00 грн. х 33,33% =1 009,23 грн.) та за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 513,85 грн. (4 542,00 грн. х 33,33% = 1 513,85 грн.), а всього стягнути 2 523,08 грн. (1009,23 + 1 513,85 = 2 523,08).

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 04.09.2024 року скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті за житлово-комунальні послуги, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс», , заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 4 281,89 (чотири тисячі двісті вісімдесят одна гривня 89 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс», , судовий збір за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанціях у загальному розмірі 2 523,08 грн. (дві тисячі п`ятсот двадцять три гривні 08 копійок).

В іншій частині позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Інфокс» відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Є.С. Сєвєрова