Справа № 149/1978/23
Провадження №2/149/53/24
РІШЕННЯ

іменем України

17.01.2024 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Войнеревич М. Г.,

при секретарі Паламарчук Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Поворознюка Бориса Миколайовича до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Святошинський відділ ДРАЦС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) про визнання батьківства та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

21 червня 2023 року представника ОСОБА_1 адвокат Поворознюк Б. М. звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Святошинський відділ ДРАЦС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) про визнання батьківства та стягнення аліментів

Позов мотивований тим, що під час спільного проживання у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Оскільки сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, а відповідач не бажав записувати дитину на себе, запис про батька у свідоцтві про народження ОСОБА_4 зроблено у порядку ч. 1 ст. 135 СК України, тобто зі слів матері, та у графі батько зазначено " ОСОБА_5 ". На даний час син проживає разом із позивачем та знаходиться на її матеріальному утримані, а відповідач працює, матеріально забезпечений та має можливість надавати матеріальну допомогу, однак в добровільному порядку таку допомогу не надає. Враховуючи викладене представник позивача просить визнати відповідача батьком ОСОБА_4 , зобов`язати відділ ДРАЦС внести відповідні змін до актового запису про народження дитини, стягнути із відповідача на користь позивача аліменти на її утримання та утримання сина. Також представник позивача просить вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, що складаються із суми сплаченого судового збору та витрат понесених на професійну правову допомогу.

Ухвалою суду від 22 червня 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 14.07. 2023 року у справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, на час проведення якої провадження у справі було зупинено.

Ухвалою суду від 27 листпада 2023 року відновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 18 грудня 2023 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив її задоволити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, при вирішення спору поклалась на розсуд суду.

Заслухавши учасників судового розгляду, свідків, дослідивши наявні докази, судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , батьком зазначено ОСОБА_5 , а матір`ю - ОСОБА_1 . Відомості про батька дитини внесені у відповідності до ст. 135 СК України (а.с. 13-14).

ОСОБА_4 зареєстрований та проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на її матеріальному утримані (а.с. 11-12,15).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Хмільницької міської ради і одержує допомогу при народженні дитини з 11 листопада 2022 року по 30 листопада 2025 року (а.с. 16-18).

Із листа директора КНП "Хмільницька ЦЛ" слідує, що ОСОБА_1 перебувала на обліку у жіночій консультації з приводу вагітності. Взята на облік 05 травня 2022 року з діагнозом: І вагітність 15 тижнів. Вибула в м. Київ 09 вересня 2022 року (а.с. 20).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України.

Відповідно до ст. 7 Конвенції «Про права дитини» - дитина, наскільки це можливо повинна знати своїх батьків.

Отже, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ народився ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , де матір`ю дитини зазначено ОСОБА_1 , а батьком - ОСОБА_5 (а.с. 13).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, державна реєстрація народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України, яка передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові дитини записуються за її вказівкою (а.с. 14).

Отже, підставою актового запису про народження дитини є заява її матері, у зв`язку із чим запис про батька дитини вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, або за рішенням суду.

Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини.

Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною.

Згідно з ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений батьком дитини.

Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Факт батьківства ОСОБА_2 підтверджується допитаними в судовому засіданні свідками та дослідженими доказами, а саме:

- показами свідка ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що він є двоюрідним братом відповідача. ОСОБА_2 проживав разом із ОСОБА_1 у фактичних шлюбних відносинах, які вони планували зареєструвати. 24 лютого 2022 року, коли розпочалось повномасштабне вторгнення рф до України, ОСОБА_1 переїхала до м. Хмільник, а ОСОБА_2 зостався обороняти м. Київ. Коли ОСОБА_1 повідомила ОСОБА_2 про вагітність, він сприйняв цю новину не однозначно, сумнівався у своєму батьківстві. Перший час ОСОБА_2 допомагав ОСОБА_1 фінансово;

- показами свідка ОСОБА_7 , яка пояснила, що проживала разом із ОСОБА_1 до її переїзду в січні місяці 2022 року, до ОСОБА_2 . Про стосунки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 їй відомо, що вони планували створити сім`ю, народити дітей, у зв`язку із чим ОСОБА_1 мала намір звільнитись із роботи. Після початку вторгнення рф до України, ОСОБА_1 переїхала до м. Хмільник, де, на початку березня 2022 року, дізналась про свою вагітність. Коли повідомила про вагітність ОСОБА_2 , то він не дуже був радий, бо розпочалася війна;

- показами свідка ОСОБА_8 , яка пояснила, що є рідною сестрою ОСОБА_1 , та одружена із двоюрідним братом ОСОБА_2 - ОСОБА_6 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були знайомі тривалий час, коли восени 2021 році між ними почались стосунки. ОСОБА_1 на початку січня 2022 року переїхала проживати до ОСОБА_2 , вони разом створювали умови для спільного побуту, купували речі, техніку. ОСОБА_2 був щасливий у стосунках із ОСОБА_1 , про що розповідав свідку. Після 24 лютого 2022 року ОСОБА_1 , разом із сім`єю свідка, переїхала до м. Хмільник, як тимчасово переміщена особа, де проживала у знайомих. В березні 2022 року ОСОБА_1 часто відвідувала батьків ОСОБА_2 , вони були раді звістці про її вагітність, пропонували їй проживати у них. На 19-20 тижні вагітності ОСОБА_2 разом із ОСОБА_1 обирали пологовий в м. Київ. Однак, після 30 тижня вагітності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 припинив допомагати. На даний час ОСОБА_2 сина не бачив, його життям не цікавиться та фінансово не допомагає. Свідку відомо, що з серпня 2023 року ОСОБА_2 перебуває то у м. Київ, то у м. Хмільник, зокрема 23 грудня 2023 року бачила його у ресторані в м. Київ, а з 25 грудня 2023 року по 30 грудня 2023 року він перебував у м. Хмільник;

- листом КНП "Хмільницька ЦЛ" № 527 від 16 травня 2023 року (а.с. 20);

- долученими до матеріалів справи фотографіями, де зображено спільний побут сторін (а.с. 21-25).

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.

Ухвалою суду від 14 липня 2023 року по справі була призначена судова молекулярно-генетична експертиза щодо встановлення факту біологічного батьківства (спорідненості) відповідача ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно повідомлення про неможливість проведення експертизи від 09 листопада 2023 року № СЕ-19/102-23/13506-БД відповідач ОСОБА_2 неодноразово, а саме 21 серпня 2023 року, 13 вересня, 2023 року, 08 листопада 2023 року, не з`являвся до Вінницького НДЕКЦ МВС для відібрання експериментальних зразків, що унеможливило проведення молекулярно-генетичної експертизи.

Відповідно ч. 1 ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Дані обставини дають підстави суду припустити, що відповідач ухиляється від участі в експертизі, оскільки побоюється її результатів, а тому визнає факт, який треба було встановити експертизою, доведеним.

Тому на підставі доказів, що належним чином оцінені, суд дійшов висновку про те, що системне та неодноразове ухилення відповідача від проведення судової молекулярно-генетичної експертизи шляхом нез`явлення до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів та нез`явлення в судові засідання свідчить про його небажання отримати висновки щодо походження дитини та дає суду можливість визнати факт, який він заперечує, та підстави встановити походження дитини від відповідача, виходячи з інтересів дитини.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, зважаючи на зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доцільність задоволення вимог позивача щодо визнання батьківства та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини.

Щодо стягнення аліментів суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч. 3, 183 ч. 1 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно з ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Із ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 191 СК України слідує, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто у даній справі з 21 червня 2023 року.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені судом обставини, зокрема те, що відповідач є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з позивачем (матір`ю) та перебуває на її утриманні, відповідач є особою працездатного віку, має обов`язок щодо утримання сина та його матері, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивач надав договір про надання правової допомоги по цивільній справі від 17 квітня 2023 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 154 від 17 квітня 2023 року, детальний опис робіт до договору, ордер про надання правничої (правової) допомоги № 1073920, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Враховуючи співмірність наданих адвокатом послуг зі складністю справи, витраченим адвокатом часом, обсягом наданих послуг, та беручи до уваги те, що позов було задоволено, з відповідача на користь позивача слід стягнути 5 000 грн. витрат, понесених на надання професійної правничої допомоги та 1 073, 60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 273, 353-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язати Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до книги реєстрації народжень, актовий запис № 1820 від 10 листопада 2022 року, вчинений Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про народження ОСОБА_4 , змінивши в графі "Батько" ОСОБА_5 на ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21 червня 2023 року до досягнення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 (шістдесят) коп. судового збору та 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в сумі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 (двадцять) коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: Поворознюк Борис Миколайович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 313 від 25 січня 1999 року.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник відповідача: Матяш Дмитро Юрійович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 000286 від 18 липня 2018 року.

Третя особа: Святошинський відділ ДРАЦС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), , адреса: вул. Якуба Коласа, 6, м. Київ.

Повний текст рішення суду складено 22 січня 2024 року.

Суддя Михайло ВОЙНАРЕВИЧ