УХВАЛА

03 травня 2024 року

м. Київ

справа № 759/8860/21

провадження № 61-12306св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Оболонський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану (РАЦС) Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 , яка подана представником ОСОБА_4 , на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 травня 2023 року у складі судді Журибеди О. М. та постанову Київського апеляційного суду від 09 серпня 2023 рокуу складі колегії суддів:Стрижеуса А. М., Поливач Л. Д., Шкоріної О. І.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст вимог

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом

до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Оболонський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану (РАЦС) Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства

та встановлення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначав, що 16 серпня 2008 року між сторонами був укладений шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син - ОСОБА_5

12 березня 2013 року шлюб між сторонами розірвано рішенням Святошинського районного суду м. Києва (справа № 2608/20130/12).

Після розлучення сторони деякий час проживали разом, продовжували вести спільне господарство до 2017 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача та відповідача народилася донька - ОСОБА_6 .

У зв`язку з тим, що під час народження доньки, позивач перебував за межами м. Києва, запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень було зроблено зі слів відповідачки.

Позивач бере участь у житті обох дітей, з того часу, як він не перебуває у стосунках з відповідачкою, цікавиться моральним та фізичним станом дітей, надсилає кошти для утримання дітей на особовий рахунок відповідачки.

Зазначає, що є батьком дитини, про те відповідачка від добровільного визнання батьківства відмовилась та вказує, що вона чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною.

Така ситуація не відповідає інтересам дитини, якій потрібно регулярне спілкування з батьком. У зв`язку з чим, звернувся за захистом своїх прав до суду.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд визнати факт батьківства ОСОБА_1 щодо ОСОБА_6 , зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною та визначити спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом встановлення днів зустрічі з правом прогулянок по місту, відвідування дитячих розважальних закладів, не порушуючи при цьому режиму дня дитини, а саме: щотижня з 10:00 год. суботи до 10:00 год. неділі за місцем зареєстрованого та фактичного проживання батька; спілкування та зустрічі батька з дитиною за місцем проживання батька протягом всього дня у святкові дні: день народження дитини, Новий рік, Різдво Христове, Пасха (Великдень), у кожен непарний рік; у період осінніх, зимових, весняних, літніх канікул - 50% канікул; у будь-який інший час, день чи період року за бажанням дитини та за домовленістю з матір`ю дитини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 04 травня 2023 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 .

Визнано факт батьківства ОСОБА_1 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , що видане Оболонським районним у м. Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 21 липня 2017 року, актовий запис № 1227.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, щосистематичне та неодноразове ухилення відповідачки від проведення судово-медичної генетичної експертизи шляхом нез`явлення її до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів та нез`явлення в судові засідання свідчить про її небажання отримати висновки щодо походження дитини та дає суду можливість визнати факт, який вона заперечує, та підстави встановити походження дитини від позивача, виходячи з інтересів дитини. Місцевий суд також врахував психологічне значення для дитини рішення суду про визнання батьківства, оскільки завдяки цьому рішенню дитина одержує можливість реалізувати своє природне право знати свого батька. Завдяки йому утверджується природний обов`язок батька турбуватися про своїх нащадків.

Заявлена позивачем вимога про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою дитиною

є передчасною і не може бути вирішена одночасно із вимогою про визнання батьківства, так як суд не здійснює захист прав, які на час звернення до суду порушені не були, оскільки юридичний статус батька позивач набуде лише після набрання цим рішенням суду законної сили.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Рішення місцевого суду оскаржено в апеляційному порядку ОСОБА_2 в часині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання батьківства.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 серпня 2023 року рішення суду першої інстанції, в оскарженій частині, залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права. Місцевим судом всебічно та повно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, у судовому засіданні досліджено усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості та надано їм правильну оцінку.

Апеляційним судом враховано, що у справі призначалась судово-генетична експертиза для встановлення біологічного батьківства позивача, проте ОСОБА_2 разом з дитиною ОСОБА_6 не з`являлися для забору біологічних зразків для проведення судово-генетичної експертизи, що унеможливило її проведення і це свідчить про їх ухилення від проведення зазначеної експертизи з метою встановлення істини у справі.

Нез`явлення відповідачки разом із дитиною до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи свідчить про її небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про оспорювання батьківства.

Судом першої інстанції вжито належних процесуальних заходів з метою проведення судово-генетичної експертизи та забезпечення участі відповідача разом із дитиною у її проведенні.

Відповідачка не довела наявність поважних підстав, які перешкоджали їй з`явитися разом із дитиною до експертної установи для забору відповідних зразків її та дитини. Вказані дії та бездіяльність відповідача, що призвели до неможливості проведення експертизи, надали апеляційному суду можливість визнати факт та встановити, з урахуванням інших доказів, походження дитини від позивача.

Визнання позивача батьком малолітньої дитини ОСОБА_6 відповідає інтересам малолітньої дитини. Негативних наслідків для дитини судом апеляційної інстанції не встановлено.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині вимог про визнання батьківства і аргументи апеляційної скарги вказаних висновків не спростовують.

Апеляційний суд врахував, що 04 травня 2023 року місцевий суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що кореспонденція, адресована ОСОБА_2 , в якій містилась судова повістка про призначення справи на 04 травня 2023 року, повернута до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Разом із тим апеляційний суд врахував, що ОСОБА_2 була обізнана про розгляд справи в суді, подавала заперечення на позовну заяву, на клопотання щодо призначення судово-медичної генетичної експертизи, а тому колегія суддів вважає, що відповідачка свідомо ігнорувала виклики суду як у судові засідання так і виклики до експертної установи, зловживаючи своїми процесуальними правами.

Крім того, ОСОБА_2 до апеляційного суду подано клопотання про розгляд справи за її відсутності що свідчить про її небажання надавати ті чи інші докази щодо спростування доводів позовних вимог позивача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат Щербаков В. З. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 серпня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог і ухвалити в цій частині нове рішення про залишення без задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема зазначає, що місцевий та апеляційний суд в оскаржених судових рішеннях застосували норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини третьої статті 376 ЦПК України, частина перша статті 109 ЦПК України), викладених у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 202/12397/14-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц, від 24 жовтня 2019 року у справі № 2-1125/11, від 28 жовтня 2019 року у справі № 639/86/17, від 26 вересня 2018 року у справі № 462/659/13-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 757/26284/14-ц, від 04 грудня 2019 року у справі № 758/3340/17, від 11 червня 2020 року у справі № 344/6728/17, від 31 серпня 2022 року у справі № 463/8859/20, від 18 листопада 2020 року у справі № 159/3926/18, від 02 серпня 2023 року у справі № 450/1805/20, від 02 серпня 2023 року у справі № 2-283/09.

Також у касаційній скарзі заявниця, як на підставу касаційного оскарження судового рішення заявниця посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, та суд не дослідив зібрані у справі докази.

Зокрема вказує про те, що місцевий суд розглянув справу за її відсутності, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, однак апеляційний суд не надав цьому оцінки.

Також заявниця вважає, що апеляційний суд дійшов передчасного висновку про те, що вона ухилялась від проведення експертизи.

Провадження у суді касаційної інстанції

08 листопада 2023 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Відмовлено ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , у задоволенні клопотання про зупинення дії рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 травня 2023 року.

23 листопада 2023 року матеріали цивільної справи № 759/8860/21 надійшли до Верховного Суду.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, а тому призначає справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 34, 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Оболонський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану (РАЦС) Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства та встановлення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, за касаційною скаргою ОСОБА_3 , яка подана представником ОСОБА_4 , на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 серпня 2023 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи і персональний склад колегії суддів оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Сердюк
С. О. Карпенко
І. М. Фаловська