1Справа № 335/5843/23 2-во/335/172/2024
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Романько О.О. за участю секретаря Корсунової Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради Куксова Яна Ігорьовича про виправлення описки у виконавчому документі по цивільній справі за позовною заявою Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради поданою через представника-Микитенка Володимира Дмитровича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з управління багатоквартирним будинком, -
Представник Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради Куксов Ян Ігорьовичзвернувся з заявою про виправлення помилки у виконавчому документі по справі №335/5843/23 за позовною заявою Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради поданою через представника-Микитенка Володимира Дмитровича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з управління багатоквартирним будинком.
Вимоги заяви обґрунтовує тим, що у виконавчому листі не вірно зазначена дата прийняття рішення суду, згідно з якими видано виконавчий документ, а саме дату прийняття постанови суду апеляційної інстанції - 13.09.2023.
Згідно ч.1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час і місце його проведення повідомлені належним чином, їхня неявка не перешкоджає розгляду питання порушеного перед судом.
Вивчивши заяву про виправлення помилки та матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви про виправлення описки з таких підстав.
Судом встановлено, що 27.07.2023 відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя було закрито провадження по справі за позовною заявою Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради поданою через представника-Микитенка Володимира Дмитровича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу управління багатоквартирним будинком.
Відповідно до постанови Запорізького апеляційного суду від 13.09.2023 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.07.2023 в частині стягнення з відповідача судового збору та змінено в цій частині, а саме компенсовано Комунальному підприємству «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривень 00 копійок з державного бюджету.
На виконання ухвали Запорізького апеляційного суду від 13.09.2023, за заявою представника КП «Запоріжремсервіс» від 22.08.2024, Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 04.10.2024 було видано виконавчий лист № 335/5843/23 про компенсування судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2 684,00 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В зазначеному виконавчому листі дата рішення суду, згідно з яким видано виконавчий документ, зазначено дата ухвалення рішення Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя, а не рішення Запорізького апеляційного суду. Тобто, в цьому випадку вірною датою рішення суду, згідно з якого видано виконавчий документ є 13.09.2023.
Отже, під час звернення судового рішення до виконання було встановлено, що при оформленні виконавчого листа було допущено помилку, а саме: дата прийняття рішення суду, згідну з якими видано виконавчий документ вказано дату прийняття ухвали суду першої інстанції, а не рішення Запорізького апеляційного суду.
Таким чином, зазначена у виконавчому документі дата прийняття рішення, згідно з яким видано виконавчим документ, не відповідає фактичному судовому рішенню, що підлягає примусовому виконанню.
Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 17 травня 2005 року в справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02), позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 статті 6 Конвенції. Державі належить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів.
Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення або якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом (пункти 1, 3 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 2 червня 2016 року).
Положеннями частини першої статті 13 Закону № 1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
За правилом частини третьої статті 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.
У частині першій статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 2 червня 2016 року вказано, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 було затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі- Порядок № 845).
Цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.
Казначейське обслуговування Державного бюджету України передбачає здійснення Державним казначейством України: операцій з коштами державного бюджету; розрахунково-касового обслуговування розпорядників бюджетних коштів; контролю бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, прийнятті зобов`язань та проведенні платежів; бухгалтерського обліку та складання звітності про виконання державного бюджету.
Пунктом 8 ст. 7 Бюджетного кодексу України передбачено принцип цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.
Судом встановлено, що при видачі виконавчого листа судом було зазначено невірну дату судового рішення, яке підлягає виконанню.
Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків.
З урахуванням обставин, на які посилається представник Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради суд вважає можливим задоволення його заяви про виправлення помилки у виконавчому листі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260, 353-354, 432 ЦПК України, суд,-
Заяву представника Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради Куксова Яна Ігорьовича про виправлення описки у виконавчому документі по цивільній справі за позовною заявою Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради поданою через представника-Микитенка Володимира Дмитровича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з управління багатоквартирним будинком- задовольнити.
Виправити помилку, допущену у виконавчому листі виданому 04 жовтня 2024 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя у справі № 335/5843/23 за позовом Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради поданим через представника-Микитенка Володимира Дмитровича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з управління багатоквартирним будинком.
Вважати за вірне дату прийняття рішення суду, згідно з яким видано виконавчий документ, а саме дату прийняття постанови суду апеляційної інстанції - 13.09.2023.
Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду складено 23.12.2024.

Суддя: О.О. Романько