Категорія 83 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

09 квітня 2024 р. Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.,

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 09 січня 2024 року

у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ), ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про скасування арештів та заборон відчуження нерухомого майна, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», Акціонерного товариства «Оксі Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів та визнання припиненими зобов`язання, які виникли з договору іпотеки

в с т а н о в и в:

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 09 січня 2024 року у задоволенні первісного та зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, ОСОБА_1 04 березня 2024 року через підсистему Електронний суд подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та ухвалити нове, яким задовольнити зустрічний позов.

Подавши апеляційну скаргу із пропуском строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 заявив клопотання про його поновлення у зв`язку із отриманням копії повного тексту рішення засобами поштового зв`язку 04 лютого 2024 року.

Однак, вказані обставини не підтвердилися матеріалами справи та ухвалою Житомирського апеляційного суду від 02 квітня 2024 року апеляційну скаргу було залишено без руху, надано скаржнику строк для звернення до апеляційного суду із заявою, в якій необхідно було вказати інші поважні підстави пропуску строку на апеляційне оскарження та одночасно надати докази на підтвердження вказаних обставин.

04 квітня 2024 року від ОСОБА_1 через підсистему електронний суд надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження, на обґрунтування якої вказує, що у встановлений законом строк не зміг звернутися із апеляційною скаргою у зв`язку із тим, що, він не знаючи про результати судового засідання, яке було призначене на 09 січня 2024 року, очікував, що у випадку ухвалення рішення, воно має надійти до його електронного кабінету або бути оприлюдненим у ЄДРСР не пізніше 22 січня 2024 року, однак судом першої інстанції були порушені норми процесуального законодавства щодо строку складення повного рішення суду. Оскільки станом на 24 січня 2024 року до його електронного кабінету не надійшло рішення, він зробив висновок, що розгляд справи був відкладений та перестав слідкувати за електронним кабінетом.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи поданої скаржником заяви, колегія суддів вважає, що зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані поважними, тому у відкритті апеляційного провадження слід відмовити, виходячи із наступного.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до частин першої та другої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи (пункт 2 частини шостої статті 272 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи, 09 січня 2024 року судом ухвалено рішення, повний текст якого виготовлений 24 січня 2024 року, направлений та доставлений до електронного кабінету ОСОБА_1 о 19 год. 25 хв. 26 січня 2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с..

Оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції було надіслано до електронного кабінету ОСОБА_1 після 17 години 26 січня 2024 року, а 27 та 28 січня 2024 року є вихідними днями, тому з урахуванням положень абз. 2 п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України воно вважається врученим ОСОБА_1 29 січня 2024 року, а тому останнім днем строку для подачі апеляційної скарги було 28 лютого 2024 року.

У той же час відомості про те, що оскаржуване рішення не було доставлено до електронного кабінету скаржника у матеріалах справи відсутні.

Із апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся лише 04 березня 2024 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 09 січня 2024 року.

Відповідно до частини третьої статті 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

ОСОБА_1 як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження посилається на те, що у випадку ухвалення рішення за результатими розгляду справи по суті, повний текст рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 09 січня 2024 року мав бути виготовлений не пізніше 19 січня 2024 року та надійти до його електронного кабінету не пізніше 22 січня 2024 року. Оскільки станом на 24 січня 2024 року до його електронного кабінету не надійшло рішення, а він, не будучи присутнім на судовому засіданні та не знаючи про його результати, зробив висновок, що розгляд справи був відкладений та перестав слідкувати за електронним кабінетом.

Однак, апеляційний суд вважає, що наведені скаржником обставини не обґрунтовують неможливість скористатись своїми процесуальними правами щодо апеляційного оскарження судового рішення упродовж тридцятиденного строку з дня вручення повного рішення суду.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження, які вказані ОСОБА_1 є такими, що не свідчать про наявність істотних перешкод чи труднощів, підтверджених достатніми та належними доказами, для звернення із апеляційною скаргою у строки, визначені ЦПК України та не можуть бути визнані поважними.

Встановивши, що апеляційну скаргу подано з пропуском строку на апеляційне оскарження, наведені причини пропуску цього строку визнані неповажними, а інших підстав для поновлення строку заявником не зазначено, суд апеляційної інстанції приходить обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження з підстав, передбачених частиною четвертою статті 357 та пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) визнає легітимними обмеженнями вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності та зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 28 квітня 2021 року у справі №640/3393/19, процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в судочинстві виникнуть порушення прав учасників процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Згідно із частиною четвертою статті 357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи вищевикладене, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ч. 4 ст. 357, п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 09 січня 2024 року у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ), ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про скасування арештів та заборон відчуження нерухомого майна, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», Акціонерного товариства «Оксі Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів та визнання припиненими зобов`язання, які виникли з договору іпотеки.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня її постановлення.

Головуючий Судді