Справа № 146/454/24
"18" червня 2024 р. Томашпільський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,
за участю секретаря судового засідання Ремізової Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Щетніцького Володимира Степановича до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів,-
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Щетніцький В.С. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільних дітей: ОСОБА_3 , 2004 року народження, ОСОБА_4 , 2007 року народження, ОСОБА_5 , 2011 року народження. Рішенням Томашпільського районного суду від 25 вересня 2018 року ОСОБА_1 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь відповідачки на утримання синів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, які утримуються з нього по даний час. В кінці 2022 року відповідачка залишивши дітей виїхала за кордон. Діти проживають з позивачем та знаходяться на його утриманні. Він 12 квітня 2023 року звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дітей і його позов був задоволений, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.
Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 20 березня 2024 року було відкрите провадження по справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 07 травня 2024 року закрито підготовче судове засідання.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Щетніцький В.С. не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника, позов підтримує, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, і не повідомила суд про причини своєї неявки, тому суд ухвалив провести по даній справі заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.
Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають спільних дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.5, 6).
Рішенням Томашпільського районного суду від 25 вересня 2018 року стягуюються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку) ОСОБА_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно (а.с.7-10).

З довідки № 091 від 02 лютого 2024 року виданої Вапнярською селищною радою видно, що діти проживають разом з батьком ОСОБА_1 та знаходяться на його утриманні (а.с.13).

Відповідно до виконавчого листа від 03 липня 2023 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у розмірі 1/3 частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення старршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з 18 квітня 2023 року (а.с.12).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ст.179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до Закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Положеннями ч.2 та 3 ст. 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Відповідно до п.17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у ст.ст 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

З аналізу статей 267 - 271 СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

З наведеного слідує, що проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері на її утримання, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Ст. 92 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Як встановлено судом неповнолітні діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживають з батьком - позивачем по справі та перебувають на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про припинення стягнення з нього аліментів є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 180-182, 184, 192 СК України, ст.4, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 263, 268, 280 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Щетніцького Володимира Степановича до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, задовольнити.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 вересня 2018 року у справі № 146/762/18.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 27 червня 2024 року.

Суддя: І. В. Скаковська