Справа №295/4581/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28.06.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі

Головуючої судді Воробйової Т.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін

цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № в розмірі 103 890,96 грн, з яких: 60 000,00 грн загальна сума боргу по тілу, 43 590,96 грн загальна сума заборгованості по відсотках.

В обґрунтування вимог вказано, що ОСОБА_1 уклав із АТ «ОТП Банк» кредитний договір №. 28.06.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №28/06/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № перейшло до позивача. Відповідно до реєстру боржників №2 до договору факторингу, позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 103 890,96 грн, з яких: 60 000,00 грн загальна сума боргу по тілу, 43 590,96 грн загальна сума заборгованості по відсотках. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Ухвалою суду від 15.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Заяв по суті справи до суду не надійшло.

Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Згідно з ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст.3 ЦК України.

Приписи ч. 1 та 3 ст. 509 ЦК України передбачають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Нормами ст. 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч. 3 ст. 207 ЦК України, визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Правилами ст. 611 та ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Нормами ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Судом встановлено, що 24.09.2017 між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №, умовами якого сторони погодили, що банк надає позичальнику споживчий кредит на наступних умовах: загальний розмір кредиту 3 125,80 грн, з метою придбання товарів та послуг у ТОВ «Дієса», процентна ставка фіксована 0,01%, загальна річна процентна ставка 62,95% річних, загальна вартість кредиту 3 125,80 грн. Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені цим договором, та графіком платежів, не пізніше 24.01.2018. Аналогічні умови кредитування зазначені у паспорті споживчого кредиту (а.с. 5, 6).

Отже, належними та допустимими доказами доведено, що кредитний договір № від 24.09.2017 укладений та на його виконання відповідач отримав кредит у сумі 3 125,80 грн. Зворотного матеріали справи не містять.

28.06.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №28/06/23. Відповідно до витягу з реєстру боржників №2 до договору факторингу №28/06/2023 від 28.06.2023, позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № в сумі 103 890,96 грн, з яких: 60 000,00 грн загальна сума боргу по тілу, 43 590,96 грн загальна сума заборгованості по відсотках (а.с. 13-15).

Разом із тим, спір стосується кредитних правовідносин та сума заборгованості із її складовими належить до предмета доказування.

З метою доведення сум, що підлягають до стягнення з позичальника у судовому порядку, позивачем наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором № від 24.09.2017, згідно з яким заборгованість ОСОБА_1 станом на 29.02.2024 становить 103 890,96 грн, з яких: 60 000,00 грн загальна сума боргу по тілу, 43 590,96 грн загальна сума заборгованості по відсотках (а.с. 12).

Відповідно до положень частини третьої ст.12 та частини першої ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною четвертою ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Верховний Суд у постанові від 02.10.2020 у справі №911/19/19 висловив правову позицію, за якою суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Отже, обґрунтований розрахунок заборгованості повинен надавати суду можливість здійснити його перевірку. З огляду на наведене, такий розрахунок повинен містити, зокрема: обчислення суми боргу, ставки проценту, початок періоду нарахування основного боргу або процентів, закінчення періоду нарахування основного боргу або процентів, кількість днів прострочення, нарахування основного боргу або процентів, розрахунок основного боргу або процентів, розмір основного боргу або процентів та порядок нарахування відповідних сум за кожним відмінним критерієм заборгованості (додавання, множення, нарахування процентів, підсумок тощо) та підстави такого нарахування, передбачені умовами договору.

Водночас, позовна заява не містить обґрунтування збільшення заборгованості за тілом кредиту з 3 125,80 грн, який погоджений сторонами у кредитному договорі, до 60 000,00 грн, який заявлений до стягнення. З доданих до позовної заяви доказів підстав та порядку такого збільшення тіла кредиту не вбачається. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить порядку нарахування заборгованості за тілом кредиту та процентів як складової частини заборгованості відповідача, чим виключена можливість здійснення судом перевірки такого розрахунку, а тому безпідставно вважати доведеною суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 103 890,96 грн.

Таким чином, договором визначено суму кредиту у розмірі 3 125,80 грн, а тому суд приходить висновку, що саме ця сума заборгованості за тілом кредиту підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки такий розмір заборгованості доведений належними доказами.

Обґрунтованого розрахунку заборгованості за відсотками за користування кредитом позивач не надав, тому виходячи з погоджених сторонами умов договору, якими передбачена процентна ставка у розмірі 62,95% річних та строк кредитування з 24.09.2017 по 24.01.2018, що становить 123 календарні дні, сума відсотків, яка підлягає до стягнення з відповідача, становить 663,08 грн (3 125,80 грн х 62,95% річних/100х123 календарні дні/365 днів у році).

Враховуючи вищевикладене, з відповідача належить до стягнення заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором № від 24.09.2017 у сумі 3 125,80 грнта заборгованість за відсотками у сумі 663,08 грн, а всього 3 788,88 грн. У решті позову слід відмовити у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 12, 81, 141, 258, 265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № від 24.09.2017 у сумі 3 788,88 грн, з яких 3 125,80 грн заборгованості за тілом кредитута 663,08 грн заборгованості по відсотках.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати по сплаті судового збору в сумі 110,52 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його складення до Житомирського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено без змін за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, .

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя Т.А. Воробйова