Номер справи 237/2499/24
Номер провадження 2/237/687/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26.06.24 м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Ліпчанського С.М.,

за участю секретаря судового засідання Бахтіяровій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Мар`їнська військова адміністрація Донецької області про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області із позовною заявою про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 24.12.2011 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Позивач з ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (підтверджено: копією свідоцтва про народження серійний номер НОМЕР_1 , видане 10.07.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Мар`їнського районного управління юстиції у Донецькій області. Подружнє життя у них з ОСОБА_2 не склалося, вони мали різні погляди на обов`язки подружжя у сім`ї, організацію побуту та дозвілля. В зв`язку із цим вже давно їх спільне проживання припинено та шлюб розірвано. На теперішній час вона перебуває у шлюбі із ОСОБА_4 . Із останнім склалися дуже гарні сімейні стосунки та вони вже мають двох спільних дітей. Спір про місце проживання неповнолітньої доньки між позивачем та ОСОБА_2 не виникав. Донька після розлучення проживає разом із матір`ю. Після припинення сімейного життя жодні відносно між позивачем та відповідачем не підтримуються. Останнім відомим місцем проживання ОСОБА_2 є адреса: АДРЕСА_1 . Точна адреса місця теперішнього проживання відповідача позивачу не відома.

ОСОБА_1 прикладає зусилля для існування всіх необхідних чинників, що сприяють розвитку неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , 2012 року народження, крім цього повністю забезпечую фізичний і духовний розвиток дитини, створює стабільні та гармонійні умови для життя дитини.

Вже багато років позивач проживає в цивільному шлюбі разом із ОСОБА_4 . У 2023 році останні уклали шлюб, хоча вже мали дві спільні дитини. Неповнолітня ОСОБА_3 також мешкає разом із ними, ОСОБА_4 та їх спільними дітьми.

За час сумісного проживання однією родиною між ОСОБА_4 та неповнолітньою ОСОБА_3 , 2012 року народження склалися гарні стосунки, теперішній чоловік позивача приймає активну участь в житті та розвитку дитини, займається вихованням доньки, матеріально утримує. В свою чергу, ОСОБА_3 висловлює повагу до ОСОБА_4 , сприймає та називає батьком.

Відповідач ОСОБА_2 повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не організовує своє життя таким чином, щоб для планового та гармонійного розвитку неповнолітньої дитини мали місце всі необхідні для цього чинники; жодного піклування про доньку не проявляє, матеріально не забезпечує, не цікавиться життям та здоров`ям дитини, жодної участі у формування особистості дитини не приймає.

Позивач створює необхідні умови для повноцінного розвитку неповнолітньої доньки, має прекрасні риси характеру гарної матері, завжди проявляє до доньки розуміння, чуйність, турботу та підтримку. Крім цього позивач є досить матеріально забезпеченою особою, утримує доньку без жодної грошової допомоги зі сторони відповідача, в примусовому порядку аліменти з останнього не стягувала, за місцем проживання зарекомендувала себе з позитивної сторони.

ОСОБА_2 , будучи біологічним батьком неповнолітньої ОСОБА_3 , 2012 року народження за період проживання, доньку жодного разу не відвідував. Перешкод у спілкуванні, зустрічах відповідача з дитиною позивач ніколи не чинила.

Тривалий час ОСОБА_2 не приділяє належну увагу вихованню неповнолітньої доньки, не турбується за стан її здоров`я та розвиток, не цікавиться успіхами в навчанні, матеріально дитину не утримує. При цьому, відповідач свідомо ухиляється від виховання своїх батьківських обов`язків, а саме - самоусунувся від виховання доньки, піклування про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створення належних умов для розвитку природних здібностей та готування дівчинки до самостійного життя.

Будь-які об`єктивні причини ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини відсутні. Відповідач, маючи реальну можливість виконувати покладені на нього законом батьківські обов`язки щодо виховання дитини, зайняття підготовкою до самостійного життя тривалий час, усвідомлюючи значення своїх дій, нехтує своїми батьківськими обов`язками.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд позовної заяви без його участі. Просив суд задовольнити його позовні вимоги.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду була повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд позовної заяви за її відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Представник служби у справах дітей виконавчого комітету в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Кожна дитина відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частинами 8, 9 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя, зобов`язані поважати дітей. Передача дітей на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ч. 4 статті 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці.

У відповідності до пункту 2 частини 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

За змістом статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має особа, в сім`ї якої проживає дитина.

Відповідно до пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини.

Згідно пункту 15 цієї постанови позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

У відповідності з ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989р. (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.91 р. No789-ХІІ) та ч.ч.7 та 8 ст. 7 СК України, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин має здійснюватися з урахуванням інтересів дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції «Про права дитини» батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Оцінюючи встановлені судом обставини, суд зазначає, що відповідачем не подано суду доказів на підтвердження того факту, що відповідач здійснював належним чином свої батьківські обов`язки, турбувався про фізичний та духовний розвиток дитини.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає встановленим факт ухиляння відповідачем від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а відтак, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, батько, мати позбавлені батьківських прав, маю право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. У такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч. 4 ст. 169 Сімейного кодексу України).

На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 150, 155, 180-183, 243-244 СК України, ст.ст. 55, 58, 60, 63, 64 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Мар`їнська військова адміністрація Донецької області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_2 виданий Мар`їнським РВ УМВС України в Донецькій області 10.06.2004 року батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтво про народження серійний номер НОМЕР_1 , видане 10.07.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Мар`їнського районного управління юстиції у Донецькій області.

Допустити негайне виконання рішення для запобігання загрози життю та здоров`ю учасників процесу у період дії воєнного стану.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.М. Ліпчанський