Провадження № 2/639/1090/24 Справа № 639/518/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Марченка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Василевської Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 639/518/24

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" (адреса місцезнаходження: вул. Мечнікова, 3, оф. 306, м. Київ)

відповідач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 )

про стягнення заборгованості,-

за участю:

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" звернулось до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №501185857 від 18.09.2019 року у розмірі 99 858, 55 грн., судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 17 000, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18.09.2019 року між ОСОБА_1 та АТ "Альфа-Банк" шляхом підписання Оферти на укладання про надання кредиту № 501185857, відповідно до умов якого, Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі 50000 грн., а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 18.09.2022 р. та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 33 %.

17.05.2021 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс» було укладено Договір факторингу № 2, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у т.ч. за договором (угодою) від 18.09.2019, що укладено між ПАТ «АльфаБанк» та боржником яким є: ОСОБА_1

18.05.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 18-05/21, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у т.ч. за договором (угодою) від 18.09.2019 року, що укладено між ПАТ «Альфа-Банк» та боржником яким є: ОСОБА_1 .

10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у т.ч. за кредитним договором № 501185857 від 18.09.2019 р., що укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .

Заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість.

Загальний розмір, що підлягає стягненню станом 09.01.2024 року відповідно до розрахунку заборгованості, становить 99 858, 55 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 46 452, 30 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 52 806, 25 грн.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду.

07 червня 2024 року представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Уманець Андрієм Ігоровичем подано до суду відзив на позовну заяву в якому заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

В обгрунтування відзиву на позовну заяву представник відповідача зазначає, що позивачем не доведений факт наявності правовідносини між позивачем та відповідачем. Оскільки відповідно до п.2.3 Договору Факторингу № 2 від 17.05.2021 року про відступлення права грошової вимоги укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс», право вимоги вважається відступленим і повинно підтверджуватися підписаним Актом приймання передачі Реєстру Боржників. Однак позивачем, разом з позовом не надано даного Акту. Відповідач та представник позивача вважають, що позивачем не надано доказів набуття ТОВ "Фінансова Компанія "Фелікс" права грошової вимоги до боржника за кредитним договором від 18.09.2019 року між АТ "АЛЬФА-БАНК" та ОСОБА_1 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.02.2024 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.03.2024 року задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" заборгованість за кредитним договором №501185857 від 18.09.2019 року у розмірі 99 858 грн. 55 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 7 000 грн. 00 коп

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.05.2024 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.03.2024 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - скасовано, а справу призначено до розгляду в судове засідання по суті.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 заперечував проти позову та просив відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі з мотивів зазначених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

18 вересня 2019 року між АТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 було укладено оферту на укладення угоди про надання кредиту № 501185857. Відповідно до умов банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 50 000 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 18.09.2022 р. та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 33 %.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до копії Договір факторингу № 2 від 17.05.2021 року, вбачається, що 17.05.2021 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс» було укладено Договір факторингу № 2. Відповідно до п. 2.3 право вимоги вважається відступленим Фактору з дати повної (остаточної) оплати Факторм Ціни Прав Вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору. В дату здійснення повної (остаточної) оплати Фактором Ціни Прав Вимоги відповідно п. 4.2. Договору Сторони підписують Акт приймання-передачі Реєстру Боржників, за формою встановленою в Додатку № 2 до цього Договору.

Згідно копії договору факторингу № 18-05/21 від 18.05.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 18-05/21, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у т.ч. за договором (угодою) від 18.09.2019 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .

Відповідно до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівля-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року, вбачається, що 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у т.ч. за кредитним договором № 501185857 від 18.09.2019 р., що укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно частини 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

До предмета доказування у даній справі у тому числі входили обставини відступлення права вимоги за кредитним договором від 17 травня 2021 року АТ «Альфа-Банк», який є первісним кредитором, до TOB «ФК «Флексіс».

Від доведення цього факту залежить виникнення права вимоги у позивача.

Як передбачено статтею 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс 5.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зі змісту статті 1054 Цивільного кодексу України вбачається, що кредитодавцями у кредитних правовідносинах можуть бути банк або інша фінансова установа і вказаний перелік є вичерпним.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-111 «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно пункту 11 частини першої статті 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" факторинг є фінансовою послугою. Фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів (пункт 5 частини першої статті 1 вказаного Закону).

Разом з тим у статті 49 Закону України "Про банки та банківську діяльність" визначено, що факторинг являється кредитною операцією.

Таким чином, договір факторингу, як договір фінансової послуги, спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором.

Виходячи з того, що правова природа договору визначається з огляду на його зміст, суд при його правовій оцінці повинен дослідити його умови, права та обов`язки сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і настання певних правових наслідків.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року в справі № 910/7038/17.

Як передбачено статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статтями 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

На підтвердження позовних вимог позивач долучив до позовної заяви: оферту на укладання угоди про надання кредиту № 501185857 обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 18.09.2019 року, копію паспорту споживчого кредиту, графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахованням вартості всіх супутніх послуг, розрахунок заборгованості за кредитом у гривні станом на 17.05.2021 року, копію договору факторингу № 2 від 17.05.2021 року, додаток 1-1 до Договору факторингу № 2 від 17.05.2021 року, платіжне доручення № 253 від 17.05.2021 року, витяг з додатку до Договору факторингу № 2 від 17.05.2021 року.

Матеріали справи не містять Акту приймання-передачі реєстру боржників за встановленою формою в Додатку №2 до Договору факторингу, підписання якого відповідно до умов пункту 2.3 вказаного договору здійснюється в дату оплати Фактором Ціни Прав Вимоги.

Отже, позивачем не доведено належними, достовірними та допустимими доказами обставини того, що ним набуто право вимоги до відповідача на умовах, визначених Договором факторингу № 2 від 17.05.2021, а відтак - що його майнове право порушено і підлягає судовому захисту.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Представник позивача не надав доказів неможливості подання вказаних документів до суду з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 10 - 13, 76 - 81, 141, 206, 263 - 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" (адреса місцезнаходження: вул. Мечнікова, 3, оф. 306, м. Київ, ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення складено 26.06.2024 року.

Суддя В. В. Марченко