Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/1446/22

Провадження № 2/943/63/2024

19 червня 2024 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді Журибіда Б. М.

при секретарі Пирка В.М.

за участі представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Буську цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_5 в особі представника адвоката Штинди Олега Васильовича до ОСОБА_6 про припинення права спільної часткової власності на майно та стягнення грошових коштів та зустрічним позовом ОСОБА_6 в особі представника адвоката Скоробогатого Миколи Вікторовича до ОСОБА_5 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Штинди О.В. звернулась до ОСОБА_3 з позовною заявою про припинення права спільної часткової власності на майно та стягнення грошових коштів. В обґрунтування позову посилається на те, що 03.09.1994 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, що зареєстрований в Буському районному відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №40. У шлюбі сторони набули право власності на транспортні засоби: 08.06.2006 на трактор колісний марки ЮМЗ-6, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; 12.01.2007 на легковий автомобіль марки «DAEWOO», моделі «MATIZ», номер кузова НОМЕР_2 реєстраційний номер НОМЕР_3 ; 24.01.2013 на легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN», модель «POLO», номер кузова НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 . Також вказує на те, що рішенням Буського районного суду Львівської області від 03.07.2015 шлюб розірвано. Звертає увагу, що рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 01.10.2019 за сторонами по справі було визнано в рівних частках (по 1/2) право власності на згадані транспортні засоби. Оскільки протягом всього часу, що минув з моменту постановлення рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 01.10.2019 і до моменту подання позову до суду ОСОБА_3 володіє та користується такими транспортними засобами, а позивачу не вдалось вирішити питання компенсації їй вартості у позасудовому порядку, тому стверджує, що виникла потреба у зверненні з відповідними позовом до Буського районного суду Львівської області.

ОСОБА_1 наголошує на тому, що трьома висновками судового експерта ОСОБА_7 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи з визначенням середньої ринкової вартості цих транспортних засобів встановлено, що загальна вартість набутих під час шлюбу сторін транспортних засобів складає 465150,00 грн. Оскільки їй належить 1/2 права власності на ці транспортні засоби, то просить стягнути з ОСОБА_3 232575,00 грн.

Відповідач за первісним позовом, ОСОБА_3 , пред`явив зустрічний позов про стягнення коштів. В обґрунтування зустрічного позову посилається також на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 01.10.2019 року, яким за сторонами визнано право власності на частки спільного майна подружжя. Крім того, звертає увагу, що рішенням Буського районного суду Львівської області у справі № 943/121/20, за яким виділено ОСОБА_3 в натурі зі спільної часткової власності 1/2 ідеальної частини житлового будинку АДРЕСА_1 і земельної ділянки та визнано за ним прав власності згідно варіанту № 1 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №51/20 від 10.12.2020 року. Також вказаним рішенням виділено ОСОБА_1 в натурі зі спільної часткової власності 1/2 ідеальної частини вказаного будинку та земельної ділянки. Як наслідок, згаданим судовим рішенням припинено право спільної часткової власності сторін на житловий будинок та стягнуто з ОСОБА_3 на користь Позивача за первісним позовом 55277,00 грн. грошової компенсації.

Разом з тим, рішенням Буського районного суду Львівської області у справі № 943/121/20 від 08.02.2022 року констатовано факт необхідності проведення обома власниками виділених часток у житловому будинку АДРЕСА_1 , ремотно-будівельних робіт з влаштування перегородок, дверних прорізів, сходів для входу на площадку перед входом в будинок, входу у зовнішній стіні будинку, закладення дверного прорізу.

Так, позивач за зустрічним позовом посилаєтсья на те, що ним за власний рахунок проведення будівельні роботи на підставі договору, укладеного з ФОП « ОСОБА_8 ». При цьому, для узгодження питань проведення таких будівельних робіт ОСОБА_1 на контакт не виходила. У сукупності витрати ОСОБА_3 за виконані будівельні роботи та на закупівлю та транспортування будівельних матеріалів склали 135184,54 грн. Тому у зустрічному позові ОСОБА_3 просить стягнути зі ОСОБА_1 половину від витрачений коштів, а саме суму в розмірі 67592,27 грн.

Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 09.01.2023 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено підготовче засідання на 07 лютого 2023 року.

Підготовчі засідання по цій справі неодноразово відкладались та оголошувались перерви з підстав, викладених в ухвалах Буського районного суду Львівської області, що наявні в матеріалах справи.

Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 10.01.2024 року закрито підготовче провадження справи та призначено її до розгляду по суті.

В судовому засіданні, що відбулось 19.06.2024 року в режимі відеоконферензв`язку з представником позивача адвокатом Штиндою О.В., останній підтримав заявлений первісний позов з підстав зазначених у ньому, зустрічний позов заперечив. Додатково пояснив, що до сих пір його довірителька не володіє, не користується, як і не володіла і не користувалась жодним з транспортних засобів, а оскільки згідно свідоцтва про реєстрацію машини власником трактору колісного марки ЮМЗ-6 являвся ОСОБА_3 , то тільки він міг у 2015 році зняти його з обліку в органах державної влади. Проти зустрічного позову заперечив з підстав відсутності волі ОСОБА_1 на проведення будівельних робіт лише з боку ОСОБА_3 . Також наголосив, що долучені до зустрічного позову акт здачі-прийняття виконаних робіт та видаткові накладні, чеки не підтверджують необхідності виконання певних робіт, потреби в яких не були описані ні в рішенні Буського районного суду Львівської області у справі № 943/121/20 від 08.02.2022 року, ані у висновку судової будівельно-технічної та будівельно-оціночної експертизи за №51/20 від 10.12.2020 року.

В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом, адвокат Скоробогатий М. В. проти первісного позову заперечив частково. Вказав, що оскільки трактор колісний марки ЮМЗ-6 було знято з обліку у 2015 році, що не було зроблено з боку ОСОБА_3 , то вартість такого в розмірі 1/2 частки не підлягає стягненню з відповідача. Також вказав, що висновки автотоварознавчої експертизи, проведені на замовлення сторони позивача за первісним позовом є неналежними доказами, оскільки складені без огляду транспортних засобів. Крім того, підтримав зустрічний позов з підстав, викладених в ньому.

Вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що первісний позов є підставним та підлягає до задоволення, а у задоволені зустрічного позову слід відмовити за таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 03.09.1994 року між сторонами у справі було укладено шлюб, що зареєстрований в Буському районному відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №40.

У шлюбі сторони набули право власності на транспортні засоби: трактор колісний марки ЮМЗ-6, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (згідно свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_6 від 08.06.2006); легковий автомобіль марки «DAEWOO», моделі «MATIZ», номер кузова НОМЕР_2 реєстраційний номер НОМЕР_3 (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 від 12.01.2007); легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN», модель «POLO», номер кузова НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 від 24.01.2013).

Рішенням Буського районного суду Львівської області від 03.07.2015 шлюб розірвано.

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 01.10.2019 у справі № 440/16/15-ц за сторонами по справі було визнано в рівних частках (по 1/2) право власності на ці транспортні засоби.

Висновком експерта № 140 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи з визначенням середньої ринкової вартості автомобіля від 26.10.2022 встановлена вартість трактора колісного марки ЮМЗ-6, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 126890,00 грн.

Також висновком експерта № 141 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи з визначенням середньої ринкової вартості автомобіля від 26.10.2022 встановлена вартість легкового автомобіля марки «DAEWOO», моделі «MATIZ», номер кузова НОМЕР_2 у розмірі 62900,00 грн.

Крім того, висновком експерта № 142 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи з визначенням середньої ринкової вартості автомобіля від 26.10.2022 встановлена вартість легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN», модель «POLO», номер кузова НОМЕР_4 складає 275360,00 грн.

Усі три висновки судової автотоварознавчої експертизи підготовлені судовим експертом ОСОБА_7 .

05.08.2020 року позивач за первісним позовом у зв`язку з укладенням шлюбу на території Федеративної Республіки Німеччина змінила прізвище з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 ».

Як вбачається з листа Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області від 12.05.2023 року за № вих-10-15/2394, трактор колісний марки ЮМЗ-6, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 знято з обліку у 2015 році та був зареєстрований за фізичною особою ОСОБА_3 .

Крім того, рішенням Буського районного суду Львівської області у справі № 943/121/20, виділено ОСОБА_3 в натурі зі спільної часткової власності 1/2 ідеальної частини житлового будинку АДРЕСА_1 і земельної ділянки та визнано за ним прав власності згідно варіанту № 1 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №51/20 від 10.12.2020 року. Також вказаним рішенням виділено ОСОБА_1 в натурі зі спільної часткової власності 1/2 ідеальної частини вказаного будинку та земельної ділянки. Також вказаним судовим рішенням припинено право спільної часткової власності сторін на житловий будинок та стягнуто з ОСОБА_3 на користь Позивача за первісним позовом 55277,00 грн. грошової компенсації. В резолютивній частині рішення також міститься потреба у проведенні сторонами будівельних робіт з відділення частин будинку та гаражу одна від одної: влаштування перегородок, дверних прорізів та пройомів тощо.

Договором № 1 від 01.10.2022, укладеного між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_8 передбачено замовлення позивачем за первісним позовом демонтажу плитки, підлоги, лагів, вивіз землі з будинку, копання, армування, заливки і гідроізоляції фундаменту, мурування стін в будинку і гаражі.

Згідно відомостей акту здачі-прийняття виконаних робіт № 1 від 01.02.2023 проведені будівельні роботи на загальну суму 54765,00 грн.

Згідно видаткових накладних та товарних чеків, чеків на оплату палива в період листопад 2022 року лютий 2023 року, такі виписані на суму 80419,54 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 355 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Також статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Частинами 1, 2 та 3 ст. 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Суд також застосовує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 08.02.2022р. у справі № 209/3085/20, згідно з яким частини четверта та п`ята статті 71 СК України не передбачають обов`язкову згоду відповідача на присудження позивачеві грошової компенсації замість частки останнього у праві спільної сумісної власності на майно, а також не передбачають обов`язкове внесення відповідачем на депозитний рахунок суду грошової компенсації у спорах, у яких про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності й отримання компенсації на свою користь просить позивач (п. 58 згаданої постанови). Приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні (п. 95 згаданої постанови).

Оскільки транспортні засоби, вартість яких є предметом первісного позову, є неподільними речами, як об`єктами цивільних прав, то суд вважає за можливе застосувати положення ст. 364 ЦК України щодо припинення права ОСОБА_1 на частку у цих об`єктах та сплати на її користь грошової компенсації.

При цьому, суд не бере до уваги твердження представника відповідача за первісним позовом про те, що колісний трактор було знято з обліку у 2015 році, оскільки згідно матеріалів справи ОСОБА_3 зазначено як його власника у свідоцтві про реєстрацію машини серії НОМЕР_6 від 08.06.2006. Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області, яким визнано по 1/2 частці у праві власності на цей трактор за сторонами було прийнято лише 01.10.2019 року, а його зняття з обліку відбулось на 4 роки раніше. Таким чином, відповідач за первісним позовом не довів факту відчуження вказаного трактора саме позивачем ОСОБА_1 .

Також суд критично оцінює доводи представника відповідача за первісним позовом, що висновки судового експерта про визначення середньої ринкової вартості транспортних засобів є неналежними доказами у справі через обставину непроведення їх огляду, оскільки суд вважає доведеним факт повідомлення ОСОБА_3 представником позивача про початок проведення експертного дослідження та необхідність пред`явлення таких транспортних засобів для огляду експертові. Крім того, сторона відповідача не надала суду доказів іншої вартості транспортних засобів.

Щодо заявленого зустрічного позову з боку ОСОБА_3 , то суд зазначає, що з моменту ухвалення Буським районним судом Львівської області рішення від 08.02.2022 року у справі № 943/121/20 позивач та відповідач перестали бути співвласниками будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 . На противагу, сторони по справі стали власниками кожної з присудженої частини згаданого будинку та земельної ділянки. Позивач за зустрічним позовом сам зазначає, що вказаним рішенням встановлено необхідність спільно провести ряд будівельних робіт, однак не надав суду доказів про те, що він звертався до відповідачки за зустрічним позовом з проханням розпочати будівельні роботи спільно. Суд також відкидає долучені до зустрічного позову договір № 1 від 01.11.2022, акт здачі-прийняття виконаних робіт № 1 від 01.02.2023, видаткові накладні та чеки, що видані в період з листопада 2022 року по лютий 2023 року, оскільки такими передбачено виконання робіт, що не передбачені згаданим рішенням Буського районного суду Львівської області, а також не доведено зв`язок між будівельними матеріалами та виконаними роботами.

А тому, за наведених підстав, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення первісної позовної заяви, вважає додані до нього докази належними, допустимими та достатніми у контексті положень статей 77-80 ЦПК України, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а зустрічний позов суд залишає без задоволення.

У зв`язку зі задоволенням первісного позову у повному обсязі, в порядку ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у розмірі 2325,75 гривень.

Також на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України представником позивача за первісним позовом, адвокатом Штиндою О.В., заявлено потребу в поданні додаткових доказів на підтвердження понесення з боку ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів з моменту ухвалення рішення по цій справі. У випадку надання таких стороною у встановлений ЦПК України строк, така заява буде розглядатись судом окремо.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 141, 247, 258-259, 264, 265, 354 ЦПК України, ст. ст. 355, 372 Цивільного кодексу України, ст. ст. 69-72 Сімейного кодексу України, суд

ухвалив :

Позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_5 в особі представника адвоката Штинди Олега Васильовича до ОСОБА_6 про припинення права спільної часткової власності на майно та стягнення грошових коштів, - задоволити повністю.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на майно, а саме:

-легковий автомобіль марки «Volkswagen» модель «Роlо» 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_9 та визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на згаданий об`єкт рухомого майна;

-трактор колісний марки ЮМЗ-6, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

-легковий автомобіль марки «DAEWOO», моделі «MATIZ», номер кузова НОМЕР_2 та визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на згадані об`єкти рухомого майна.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_10 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_11 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , половину середньої ринкової вартості згаданих транспортних засобів, а саме - грошові кошти у розмірі 232575,00 грн (двісті тридцять дві тисячі п`ятсот сімдесят п`ять гривень нуль копійок) та 2325,75 гривень судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 в особі представника адвоката Скоробогатого Миколи Вікторовича до ОСОБА_5 про стягнення коштів, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 28 червня 2024 року.

Суддя: Б. М. Журибіда