Справа № 161/8859/23 Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М.
Провадження № 22-ц/802/677/24 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар Черняк О. В.,

з участю прокурора ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника керівника Луцької окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області до ОСОБА_4 про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди, зобов`язання повернути в комунальну власність земельну ділянку, за апеляційною скаргою заступника керівника Волинської обласної прокуратури на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 квітня 2024 року

В С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Луцької окружної прокуратури Волинської області 30 травня 2023 року звернувся в суду в інтересах держави в особі Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області (далі Боратинська сільська рада), Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (далі ГУ Держгеокадастру у Волинській області) з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 07 березня 2007 року Боратинською сільською радою в особі сільського голови ОСОБА_5 на підставі Договору оренди водних об`єктів та земель водного фонду було передано відповідачу ОСОБА_4 в оренду на 10 років земельну ділянку загальною площею 7,5523 га, в тому числі під водою 3,8537 га, та прибережною смугою - 3,6986 га, що знаходиться за адресою: с. Новостав, Луцького району, кадастровий номер: :01:001:1098. У 2010 році та у 2011 року між сторонами правочину укладались додаткові угоди, предметом яких був перегляд розміру орендної плати. Строк дії Договору оренди закінчився 27 червня 2017 року. Впродовж 2016, 2017, 2018 років відповідач не сплачував орендну плату за користування спірною земельною ділянкою. 19 березня 2020 року Боратинською сільською радою було прийнято рішення № 15/17, яким ОСОБА_4 надано дозвіл на продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки водного фонду. Між Боратинською сільською радою та ОСОБА_4 15 травня 2020 року укладено Додаткову угоду до Договору оренди, на підставі якої відповідачу продовжено оренду спірної земельної ділянки строком на 10 років до 14 травня 2026 року, а також змінено розмір орендної плати. Вважає, що Додаткова угода до Договору оренди укладена з порушенням порядку, визначеного ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а її пункт 2 порушує вимоги ст. 288 ПК України. Просив визнати недійсною Додаткову угоду від 15 травня 2020 року до Договору оренди від 07 березня 2007 року, скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрацію права оренди ОСОБА_4 на земельну ділянку, зобов`язати останнього повернути Боратинській сільській раді земельну ділянку та стягнути з відповідача на користь Волинської обласної прокуратури понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 8052 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 квітня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Заступник керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Боратинської сільської ради подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Вважає, що викладені у рішенні суду висновки, не відповідають встановленим обставинам справи; судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права. Висновок суду про безпідставність доводів прокурора щодо порушення строків сплати орендної плати є необґрунтованим, адже в матеріалах справи наявні докази, що підтверджують неналежне виконання обов`язків за договором. Судом першої інстанції не взято до уваги інформацію ГУ ДПС у Волинській області від 10 лютого 2023 року № 1067/5/03-20-24-06-05, з якої вбачається, що за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:1098, громадянином ОСОБА_4 не сплачено орендну плату за 2013, 2015, 2016, 2017, 2018 роки, а орендну плату за 2020 рік сплачено 03 лютого 2023 року після надсилання окружною прокуратурою запиту з цього питання до ГУ ДПС у Волинській області. Із заявою про продовження терміну дії договору ОСОБА_4 звернувся більш ніж через 3 роки після закінчення такого строку, проекту додаткової угоди про поновлення договору оренди землі не надав. Порушення місячного строку на укладення додаткової угоди щодо продовження дії договору оренди землі свідчить про припинення договірних правовідносин та необхідність укладення нового договору оренди за встановленою чинним законодавством процедурою. З огляду на вимоги законодавства та умови договору відповідач як орендар земельної ділянки міг та повинен був знати вимоги щодо процедури поновлення договору оренди землі та розуміти наслідки недотримання такої процедури. У відповідача є право на отримання спірної земельної ділянки за результатами проведення земельних торгів. Сільська рада погодила лише поновлення строку дії договору, при цьому питання визначення істотних умов поновленого договору оренди землі органом місцевого самоврядування не розглядалося. ГУ Держгеокадастру у Волинській області як територіальний орган центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері земельних відносин та до повноважень якого віднесено здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладення цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання в користування, утому числі в оренду земельних ділянок, наділений повноваженнями та повинен був звернутися до суду з метою захисту порушених інтересів держави у зв`язку із укладенням оскаржуваного договору. Просив скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 квітня 2024 року в цій справі, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

У відзиві від 14 червня 2024 року на апеляційну скаргу (строк на подання якого поновлено, і відзив прийнятий судом апеляційної інстанції) відповідач ОСОБА_4 зазначив, що ураховуючи відсутність заперечень щодо продовження договору оренди з боку Боратинської сільської ради, сторони належним чином відповідно до норм чинного законодавства врегулювали орендні відносини між собою та уклали додаткову угоду. Законодавець не визначає моменту початку місячного строку для укладення додаткової угоди. Додаткова угода не порушує прав та інтересів сторін, відповідає їхній волі, що не заперечується Боратинською сільською радою, підписана належними сторонами, спрямована на реальне настання правових наслідків, тому відсутні для визнання її недійсною, так і для скасування державної реєстрації права оренди та повернення земельної ділянки. Він упродовж всього терміну користування ділянкою, дотримувався умов договору оренди, сплачував орендну плату, не здійснював жодних порушень умов землекористування, а тому у сільської ради не було підстав для відмови у продовженні терміну дії договору оренди. Орендодавець, маючи можливість відмовитися від продовження орендних правовідносин, не здійснив жодних юридично значущих дій, спрямованих на припинення відносин. Взаємне волевиявлення та зацікавленість в орендних відносинах виключають необхідність захисту. Суд першої інстанції правильно встановив усі обставини справи, висновки, викладені в рішенні, відповідають дійсним обставинам справи, суд правильно застосував норми матеріального права, не порушив норм процесуального права. Просив залишити без задоволення апеляційну скаргу заступника керівника Волинської обласної прокуратури, а рішення суду першої інстанції без змін.

Боратинська сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності її представника.

Прокурор, представник ГУ Держгеокадастру у Волинській області підтримали апеляційну скаргу з підстав у ній викладених. Представник відповідача апеляційну скаргу не визнав.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 лютого 2006 року Боратинською сільською радою було прийнято рішення № 9/11, яким вирішено: затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 7,5523 га водного фонду, в тому числі під водою 3,8537 га, та прибережною смугою - 3,6986 га, яка знаходиться в с. Новостав в межах земель Боратинської сільської ради, ОСОБА_4 та передано в довгострокову оренду на 10 років.

Боратинською сільською радою в особі сільського голови ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , 07 березня 2007 року укладено (підписано) договір оренди водних об`єктів та земель водного фонду, який датований 26 січня 2006 року.

На виконання умов Договору оренди, 14 березня 2007 року його сторонами складено Акт приймання-передачі земельної ділянки, згідно якого Боратинська сільська рада передала, а ОСОБА_4 прийняв в оренду на 10 років земельну ділянку загальною площею 7,5523 га, що знаходиться за адресою: с. Новостав, Луцького району, кадастровий номер: :01:001:1098.

Вказаний Договір оренди зареєстровано в книзі державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок 27 червня 2007 року за № 07.

Згідно п. 1.1. Договору оренди, Боратинська сільська рада надала ОСОБА_4 в користування на умовах оренди для рибогосподарської діяльності земельну ділянку водного фонду, яка знаходиться на території Боратинської сільської ради Луцького району (в межах населеного пункту Новостав), з прибережними смугами терміном на 10 років. Відповідно до п. 1. 2. Договору оренди, ОСОБА_4 приймає в оренду на строк 10 років вказану в п. 1. 1. Договору оренди земельну ділянку водного фонду.

У 2010 році та у 2011 року між сторонами Договору оренди укладались додаткові угоди до нього, предметом яких був перегляд розміру орендної плати. 27 червня 2017 року строк дії Договору оренди закінчився.

17 березня 2020 року ОСОБА_4 було подано до Боратинської сільської ради заяву про продовження строку дії Договору оренди на 20 років.

Рішенням Боратинської сільської ради № 15/17 від 19 березня 2020 року, ОСОБА_4 надано дозвіл на продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки водного фонду, кадастровий номер :01:001:1098, загальною площею 7,5523 га, (водне плесо 3,8537 га, прибережна смуга 3,6986 га), яка знаходиться на території Боратинської сільської ради в с. Новостав Луцького р-ну Волинської обл., на 10 років (до травня місяця 2026 року), на попередніх умовах. Доручено сільському голові ОСОБА_6 укласти додаткову угоду з ОСОБА_4 .

Між Боратинською сільською радою та ОСОБА_4 15 травня 2020 року укладено Додаткову угоду до Договору оренди, яка 04 червня 2020 року зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про інше речове право: 36805351) (далі Додаткова угода). За умовами Додаткової угоди, сторони домовились внести зміни в п. 1. 1 Договору оренди виклавши його в наступній редакції: «Орендодавець надає Орендареві в користування на умовах оренди для рибогосподарської діяльності земельну ділянку водного фонду, кадастровий номер :01:001:1098, загальною площею 7,5523 га, яка знаходиться на території Боратинської сільської ради (в межах с. Новостав), строком на 10 років (до «14» травня місяця 2026 року) згідно рішення сесії Боратинської сільської ради № 15/175 від 19.03.2020». Сторони домовились змінити розмір орендної плати згідно Договору оренди та відповідно п. 2. 1. Договору оренди викласти в наступній редакції: «Орендна плата справляється виключно в грошовій формі і становить 3804,19 грн. в тому числі: 800 гривень за один гектар та 195 гривень за один гектар водного плеса прибережної смуги в рік».

У справі, що переглядається, заявлені позовні вимоги скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зобов`язання відповідача повернути орендодавцю земельну ділянку є похідними від позовної вимоги про визнання недійсною Додаткової угоди до Договору оренди.

Нормою ст. 2 ЗК України встановлено, що суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

За змістом норм ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст. 12 ЗК України до повноважень органів місцевого самоврядування (сільських, селищних, міських рад) у галузі земельних відносин належить також розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад.

Згідно ст. ст. 93, 116 ЗК України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме зміст правочину не може суперечити ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вичинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; не може суперечити правам та інтересам осіб.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі», в редакції яка діяла на час укладення між сторонами договору оренди, встановлено переважне право орендаря, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, на його поновлення після закінчення строку, на який було укладено договір. Переважне право орендарів па поновлення договору оренди поширюється на випадки, коли земля знову передається в оренду.

Частинами 1-5 ст. 33 цього Закону передбачено, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору.

Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже договір оренди землі може вважатися поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором оренди землі, за умовами такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування.

Орендар ОСОБА_4 продовжував користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди водних об`єктів та земель водного фонду. Повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 цього Закону, не вимагається.

Суть поновлення договору оренди згідно із цією нормою саме й полягала у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує проти поновлення договору.

За змістом ст. ст. 125, 126 ЗК України, ст. ст. 4, 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на земельну ділянку, речові права на нерухоме майно, похідні від права власності (зокрема, право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки) підлягають обов`язковій державній реєстрації та виникають з моменту такої державної реєстрації цих прав.

Положеннями ст. 206 ЗК України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У відповідності до ст. 96 ЗК України землекористувачі, окрім іншого, зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України).

Пунктом 287.1 ст. 287 ПК України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

За ст. 288.1 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

У пункті 289.1 ст. 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Суд першої інстанції надав належну оцінку твердженню прокурора про те, що відповідач не сплачував орендної плати за користування земельною ділянкою у 2013, 2015 2018 роках. Інформація ГУ ДПС у Волинській області від 10 лютого 2023 №1067/5/03-20-24-06-05 про наявність у ОСОБА_4 заборгованості по сплаті орендної плати за період з з 2013 по 2018 роки спростована довідкою Боратинської сільської ради №2024/1.10.2/1-23 від 27 липня 2023 року та листом ГУ ДПС у Волинській області №350/03-20-13-01-06, згідно з якими у відповідача станом на 01 січня 2023 року та 01 липня 2023 року податковий борг відсутній.

Стверджуючи про недоотримання держави земельного податку, прокурор не заявив про його стягнення з відповідача. Невиконання орендарем умов договору оренди не встановлено.

Такими, що визнаються сторонами, є ті обставини, що між Боратинською сільською радою та відповідачем у 2007 році виникли договірні правовідносини з оренди спірної земельної ділянки, якою відповідач продовжує користуватися й до нині. У 2010 та 2011 роках укладалися додаткові угоди в частині перегляду розміру орендної плати. У подальшому, 15 травня 2020 року, між сторонами було укладено додаткову угоду до договору, якою продовжено строк дії договору оренди та змінено розмір орендної плати.

Та обставина, що орендар звернувся до орендодавця із заявою про продовження терміну дії договору оренди після закінчення строку дії договору та не подав до заяви проекту додаткової угоди не спростовує факту наявності у відповідача переважного права на укладення (поновлення) договору оренди такої земельної ділянки.

Рішенням Боратинської сільської ради надано дозвіл на продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки водного фонду. Цим же рішенням було доручено сільському голові укласти додаткову угоду з відповідачем. Рішення сільської ради від 19 березня 2020 року наданий час є чинним і ніким не оспорюється. На виконання рішення сільської ради укладена оспорювана додаткова угода до договору оренди водних об`єктів та земель водного фонду. Укладаючи спірну додаткову угоду, Боратинська сільська рада діяла в інтересах територіальної громади.

За загальним правилом, відповідно до правил ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Укладаючи Додаткову угоду до Договору сторонами не було допущено вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Переважне право на поновлення договору оренди зберігалось за орендарем і, у зв`язку із відсутністю претензій будь-кого із сторін щодо продовження виниклих між ними правовідносин та/чи заяв до реєстру про виключення відомостей про поновлення, між ними було укладено вищевказану Додаткову угоду у порядку, що визначалось чинним законодавством.

Такий висновок апеляційного суду відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2023 року у справі № 906/1314/21.

Сторони додаткової угоди на час її укладення досягли згоди щодо істотних умов угоди і не позбавленні права вносити до неї відповідні зміни.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Прокурором не обґрунтовано та не доведено належними та допустимими доказами порушення спірною Додатковою угодою прав чи інтересів держави в особі Боратинської сільської ради та ГУ Держгеокадастру у Волинській області.

Підстави стверджувати про те, що укладена Додаткова угода суперечить волі чи інтересам сільської ради відсутні, оскільки між сторонам погоджені усі істотні умови договору, які виконуються упродовж тривалого часу належним чином. Інших осіб, які б претендували на оренду спірної земельної ділянки не встановлено. Доводи апеляційної скарги щодо непроведення земельних торгів не заслуговують на увагу, так як в силу положень абз. 22 ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу не було підстав для їх проведення.

Нездійснення ГУ Держеокадастру у Волинській області з початку введення і до закінчення воєнного стану в Україні заходів державного контролю за використанням та охороною земель на території Волинської області (інформаційний лист № 10-3-0.42-1830/2-23 від 19 травня 2023 року ГУ Держгеокадастру у Волинській області до Луцької окружної прокуратури) спростовує твердження прокурора про бездіяльність уповноваженого органу державної влади і виключає необхідність представництва прокурором інтересів держави у вказаних правовідносинах.

Прокурор не довів факту порушення прав позивачів через укладення додаткової угоди, якою поновлено дії договору оренди земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності, а також, що обраний ним спосіб захисту є ефективним, таким, що відповідає змісту права чи інтересу, за захистом якого він звернувся до суду, характеру порушення, невизнання або оспорення.

У рішенні суд першої інстанції правильно послався на норми викладені у рішеннях ЄСПЛ, Верховного суду щодо втручання держави у право власності на майно сторін.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання недійсною додаткової угоди про оренду водних об`єктів та земель водного фонду, відтак до задоволення не підлягають і похідні вимоги про скасування державної реєстрації права оренди нерухоме майно та зобов`язання відповідача повернути орендовану ним земельну ділянку Боратинській сільській раді.

Рішення судом першої інстанції ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника керівника Волинської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя

Судді