Житомирський апеляційний суд
Категорія 70 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Шевчук А.М., Талько О.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №295/17591/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, що продовжує навчання

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Рябчун Олеся Дмитрівна

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 січня 2024 року, яке ухвалено під головуванням судді Полонця С.М.

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 8 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 З початком воєнних дій на території України, позивач з донькою змушена була виїхати за межі України до Ірландії . Там донька ОСОБА_5 продовжила здобувати освіту, яка за рівнем та кваліфікацією прирівнюється до рівня «бакалавр» в українському освітньому процесі. Відповідно листа від 08.11.2023 року ОСОБА_3 вступила до спеціального навчання за програмою кінного спорту (ЕТР) до Навчального центру кінного спорту «Фестіна Ленте» в червні 2022 року. Це трирічна програма денної форми навчання та випускники отримують рівень 4-й з верхової майстерності рейтингу Якість та кваліфікація Ірландії. Дата випуску запланована на липень 2025 року.

Вказувала, що донька сторін повністю перебуває на її утриманні. До досягнення повноліття відповідач сплачував аліменти на її користь на утримання дитини на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 09.11.2010 року по справі №2-3964/10. Після досягнення повноліття відповідач не приймає участі в утриманні повнолітньої доньки, яка продовжує навчання на денній формі.

Зазначала, що відповідач є працездатним, працевлаштований за кордоном, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки. Відповідач ОСОБА_2 на своєму утриманні неповнолітніх дітей та інших осіб не має, угоди про сплату аліментів у добровільному порядку між сторонами не досягнуто.

У зв`язку з навчанням доньки за кордоном на денній формі, вона має сплачувати, окрім витрат, пов`язаних з навчальним процесом, витрати ОСОБА_5 на харчування, проживання у гуртожитку, проїзд тощо. Витрати на доньку складають близько 500 євро в місяць, що в еквіваленті дорівнює 20 000 грн. Оскільки ОСОБА_3 навчається на денній формі, то вона не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток та сплачувати витрати, пов`язані з навчанням.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 29 січня 2024 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду - 26.12.2023 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання 31.07.2025 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачем не надано жодних письмових доказів в підтвердження понесених нею витрат, пов`язаних з навчанням доньки з червня 2022 року. Також нею не надано доказів проживання разом з повнолітньою дочкою в Ірландії та не вказано в якому населеному пункті, не надано доказів, на яких умовах вони мають право на проживання в цій країні, чи то як особи, що потребують тимчасового прихистку, чи то як особи, що є біженцями, чи як туристи. Також позивачем не надано до суду докази, що підтверджують оплату нею вартості навчання дочки з червня 2022 року по день подачі позову, оплату вартості проживання в гуртожитку в цей же період, оплату вартості проїзду до Навчального центру кінного спорту. Вказує, що система освіти в Ірландії включає в себе державні університети, технологічні інститути, коледжі та приватні бізнес-школи. Коледжі в Ірландії можуть мати різний адміністративний статус: вони можуть бути як незалежними навчальними закладами, так і складовою частиною університету. З офіційних джерел інтернету є загальнодоступна інформація про Навчальний центр кінного спорту «Фестіна Ленте», відповідно до якої даний центр засновано та зареєстровано благодійним фондом для терапії хворих дітей та є безоплатним. Не надано доказів, що вищевказаний заклад є освітнім, по закінченню якого випускник здобуває відповідну кваліфікацію/спеціальність.

На спростування доводів позову про те, що він працевлаштований за кордоном та не має на своєму утриманні інших осіб, скаржником долучено до апеляційної скарги копію свідоцтва про народження сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та копію довідки з військової частини НОМЕР_1 про його перебування на службі в ЗСУ з 2003 року і по даний час.

Позивач через свого представника подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На спростування доводів апеляційної скарги зазначає, що доведеною є та обставина, що вона проживає разом із донькою в Ірландії , і, оскільки на момент виїзду за кордон її донька була неповнолітньою, очевидним є те, що виїхати за кордон неповнолітня дитина не могла самостійно без супроводу одного з батьків. Крім того даний факт підтверджується відповідними відмітками про перетинання кордону у паспорті громадянина України для виїзду за кордон. Заперечує також твердження скаржника, що Навчальний центр кінного спорту «Фестіна Ленте» не є освітнім закладом, оскільки в листі даного центру зазначено, що ОСОБА_3 вступила до спеціального навчання за програмою кінного спорту (ЕТР) до Навчального центру кінного спорту «Фестіна Ленте» в червні 2022 року за трирічною програмою денної форми навчання та випускники отримують рівень 4 з верхової майстерності рейтингу Якість та кваліфікація Ірландії, дата випуску запланована на 2025 рік. Вважає, що відповідач має можливість надавати доньці матеріальну допомогу, оскільки згідно довідки з військової частини НОМЕР_1 , останній перебуває на службі в ЗСУ з 2003 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 19.09.2005 року батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , яка змінила прізвище на « ОСОБА_8 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 23.08.2012 року (а.с.12,13).

Відповідно до довідки Навчального центру кінного спорту, перекладеної центром перекладів «ГЛОБАЛ ЛІНГО ГРУП», донька сторін ОСОБА_3 навчається за програмою кінного спорту (ЕТР) у Навчальному центрі кінного спорту «Фестіна Ленте» з червня 2022 року за трирічною програмою денної форми навчання, де випускники отримують рівень 4 з верхової майстерності рейтингу Якість та кваліфікація Ірландії. Дата випуску запланована на липень 2025 року (а.с.17-20).

Із довідки військової частини НОМЕР_1 слідує, що ОСОБА_2 перебуває на службі в Збройних Силах України з 2003 року і по даний час (а. с.61-62) .

Відповідач ОСОБА_2 проходить військову службу в ЗСУ, має дружину ОСОБА_9 та малолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 28.12.2011 року та копії довідки в/ч НОМЕР_1 за №3302/193 від 25.01.2024 року (а.с.59, 63).

Відповідно до довідки в/ч НОМЕР_5 від 14.03.2024 за №627/1608 про доходи ОСОБА_2 , загальна сума доходу за період з 01.09.2023 по 29.02.2024 років становить 424 066,08 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів в обґрунтування доводів позовної заяви про те, що у зв`язку з навчанням дочки ОСОБА_5 за кордоном на денній формі, вона має сплачувати, крім витрат, пов`язаних з навчальним процесом, витрати доньки на харчування, проживання у гуртожитку, проїзд тощо. Відповідач також не надав належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження свого матеріального стану та неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання. Таким чином, у зв`язку із навчанням повнолітня дочка сторін на денній формі, яка не досягла двадцятитрьохрічного віку, позбавлена можливості працевлаштуватися та самостійно утримувати себе, а тому дійшов висновку, що остання потребує матеріальної допомоги від батьків, який спроможний її надавати. Однак, розмір аліментів в сумі 8 000,00 грн. щомісячно не обґрунтований позивачем належними та допустимими доказами, тому суд вважав за можливе стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в сумі 5 000,00 грн.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не в повному обсязі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників), крім того, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати, зокрема, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, пов`язано не лише з необхідністю оплати навчання, але покликано також забезпечити їм достатній матеріальний стан (певні побутові речі, соціальний і культурний розвиток тощо), адже через навчання повнолітні дочка, син практично не мають змоги працювати і самостійно заробляти кошти.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності з ч. 1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинен довести продовження навчання, потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач.

З матеріалів справи вбачається, що донька сторін навчається на денній формі у Навчальному центрі кінного спорту «Фестіна Ленте» в Ірландії з червня 2022 року зі строком навчання 3 роки. Отже, повнолітня ОСОБА_3 не працює, оскільки навчання за денною формою навчання позбавляє останньої можливості працевлаштуватися та отримувати певний дохід, доказів про отримання стипендії матеріали справи не містять, у зв`язку з чим є такою, що потребує матеріальної допомоги.

В свою чергу відповідач є працездатною особою, проходить службу у лавах Збройних Сил України з 2003 року. Відповідно до довідки в/ч №627/1608 від 14.03.2024 року, долученої до матеріалів справи представником позивача, ОСОБА_2 за період з 01.09.2023 по 29.02.2024 отримав дохід у сумі 424 066,08 грн. На спростування позовних вимог, скаржником до апеляційної скарги долучено докази, що він має на утриманні малолітнього сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого виконавчим комітетом Калитянської селищної ради Броварського району Київської області 28 грудня 2011 року.

При цьому колегія суддів вважає за можливе прийняти до розгляду надані стороною відповідача докази відповідно ч. 3 ст. 367 ЦПК України, оскільки вони мають суттєве значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає повнолітній син/дочка.

Визначивши розмір аліментів у розмірі 5 000,00 грн., суд першої інстанції не з`ясував, що у відповідача перебуває на утриманні малолітній син, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим припустився порушення принципу розумності та достатності стягнутих аліментів відповідно до фактичних потреб повнолітньої доньки відповідача для продовження навчання, адже сам по собі факт навчання дитини в навчальному закладі не може бути підставою для призначення аліментів у заявленому позивачем розмірі, а доказів на існування таких витрат позивач не надала.

З огляду на зазначені обставини, а саме: навчання доньки на денній формі, відсутність доказів на понесення фактичних витрат, у тому числі для навчання, а також підтверджений факт перебування на утриманні відповідача малолітнього сина, та принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей, колегія суддів дійшла висновку, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів у сумі 5 000,00 грн. щомісячно, виходячи з принципу розумності та справедливості слід змінити та визначити аліменти у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно.

Визначений розмір аліментів на переконання колегії суддів дозволить зберегти баланс між потребами доньки, яка продовжує навчання і потребує допомоги батьків, та потребами відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині визначеного розміру аліментів з 5 000,00 грн. до 3 000,00 грн., відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Рябчун Олеся Дмитрівна, задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомир від 29 січня 2024 року змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 5 000,00 грн. до 3 000,00 грн. щомісячно.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 квітня 2024 року.

Головуючий Судді