УХВАЛА

26 червня 2024 року

м. Київ

справа № 539/908/23

провадження № 61-9043ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу Полтавського обласного центру зайнятості в особі Лубенської філії Полтавського обласного центру зайнятості на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 червня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 травня 2024 року у справі за позовом Полтавського обласного центру зайнятості в особі Лубенської філії Полтавського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої суми допомоги по безробіттю,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року Полтавський обласний центр зайнятості в особі Лубенської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 незаконно отриману суму допомоги по безробіттю в сумі 15 719,20 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 01 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського обласного центру зайнятості в особі Лубенської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості щодо вирішення питання про працевлаштування.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 04 лютого 2019 року останньому надано статус безробітного та з 11 лютого 2019 призначено допомогу по безробіттю відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

При проведенні перевірки достовірності наданих відповідачем даних, встановлений факт приховування ОСОБА_1 отримання пенсії за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у період перебування на обліку як безробітного, про що 22 листопада 2022 року складений акт № 28 розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

За вказаний час ОСОБА_1 незаконно отримав допомогу по безробіттю в сумі 15 719,20 грн, яка підлягає стягненню в судовому порядку, оскільки добровільно її повернути останній відмовився.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 червня 2023 року у задоволенні позову Полтавського обласного центру зайнятості в особі Лубенської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року апеляційну скаргу Полтавського обласного центру зайнятості в особі Лубенської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості задоволено. Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 червня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов Полтавського обласного центру зайнятості в особі Лубенської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного центру зайнятості в особі Лубенської філії Полтавського обласного центру зайнятості безпідставно отриману суму допомоги по безробіттю в розмірі 15 719,20 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 18 березня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Полтавського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 28 травня 2024 року апеляційну скаргу Полтавського обласного центру зайнятості в особі Лубенської філії Полтавського обласного центру зайнятості залишено без задоволення. Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 червня 2023 року залишено без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

21 червня 2024 року Полтавський обласний центр зайнятості в особі Лубенської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості, через засоби поштового зв`язку, подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 червня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 травня 2024 року в указаній справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції Україниправа і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції Українисеред основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК Українивизначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК Українине підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК Українипозбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти дотриманню розумного строку розгляду справи, а також визначеності й стабільності у цивільних правовідносинах.

Предметом позову є вимоги про стягнення незаконно отриману суму допомоги по безробіттю в сумі 15 719,20 грн.

Отже, ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2024 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн) та становить 15 719,20 грн.

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Таким чином, обставин, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (пункт 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення, що згідно положень ЦПК Українине підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Полтавського обласного центру зайнятості в особі Лубенської філії Полтавського обласного центру зайнятості на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 червня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 травня 2024 року у справі за позовом Полтавського обласного центру зайнятості в особі Лубенської філії Полтавського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої суми допомоги по безробіттю.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко