Справа № 212/1446/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - ЧАЙКІНА І.Б., за участю: секретаря судового засідання Лапіної А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 71 473, 71 грн. та судового збору в розмірі 2 422, 40 грн. Мотивуючи свою заяву тим, що між позивачем та відповідачем 12.07.2021 року укладено договір № 257011-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку ст. 12 ЗУ «про електронну комерцію». Відповідно до договору відповідачу надано грошові кошти в розмірі 21.000 гривень, плата за користування кредитом фіксована 1. 08249799 процентів. Також між сторонами було укладено додаткову угоду від 13.07.2021 року про надання ОСОБА_1 додаткового кредиту у розмірі 3000 гривень. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту складає 450, 00 гривень. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим станом на 09.01.2024 року має заборгованість в розмірі 71 473, 71 гривень, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 24 000 гривень, суми прострочених платежів по процентах 43 873, 71 гривень, суми прострочених платежів за комісією 3 600 гривень, яку позивач просить стягнути в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати по справі.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.02.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

Представник позивача до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання.

Сторона відповідача скористалася правом надання відзиву. Зазначили, що ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 12 липня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про надання кредиту № 257011-КС-003 (далі Договір), за умовами якого відповідачу надано у кредит грошові кошти в розмірі 21 000,00 грн., строком на 24 тижні, який 13 липня 2021 року було збільшено на 3 000,00 грн., за Додатковою угодою 1 до Договору про надання кредиту № 257011-КС-003 від 12 липня 2021 року (далі - Додаткова угода). Згідно до умов Договору та Додаткової угоди ОСОБА_1 , зобов`язувався повернути зі сплатою відсотків за користування позикою (кредитом) у розмірі 24 000,00 грн. строком на 24 тижнів, а саме до 27.12.2021 року. Відповідно до п. 1 Договору орієнтовна загальна вартість кредиту складає 52 560,00 грн. Після укладання Додаткової угоди п. 4 зазначає, що орієнтовна вартість наданого кредиту складає 60 042,29 грн. Згідно п. 2 Договору протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховується на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, і з урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Відповідно до п. 4 Договору у разі прострочення позичальником дати сплати чергового платежу визначено Графіком платежів, кредитодавець має право нарахувати штраф за кожний випадок такого порушення строків сплати на початок наступного дня після дня обов`язкового платежу, визначеного Графіком платежів, та встановлюється у розмірах що наведені нижче та відповідно до розділу 5 Правил надання споживчих кредитів. Відтак прострочення сплати по кредиту (відсотків чи тіла) тягне за собою наслідки у вигляді заходів цивільно-правової відповідальності. Однак законодавцем (шляхом внесення відповідних змін до нормативно - правових актів) було передбачено (встановлено), що у виняткових винятках, якими є період дії карантину, що був запроваджений на території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19, період дії воєнного стану, боржник звільняється від заходів відповідальності за порушення зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2було запроваджено карантин на всій території України з 12 березня 2020 року та Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023р. № 651 було вирішено відмінити з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин. Таким чином, дія карантину на всій території України продовжувалась з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року (включно). Крім цього, Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 було постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, при цьому строк дії воєнного стану в Україні продовжено, тобто на момент подання даного відзиву в Україні діє період воєнного стану.

При цьому варто відзначити, що відповідно до п. 1 Договору орієнтовна загальна вартість кредиту складає 52 560,00 грн., яка за Додатковою угодою була збільшена до 60 042,29 грн., тобто загальні витрати за споживчим кредитом становлять 36 042,29 грн. За підрахунком відповідача загальні витрати за споживчим кредитом становлять 66,59 % розміру наданого кредиту, що є несправедливим обрахунком загальних витрат за споживчим кредитом, а отже і несправедливою умовою договору. Вказана умова одночасно відповідає трьом ознакам несправедливих умов договору про споживчий кредит: умова порушує принцип добросовісності (шляхом покладення надмірного фінансового навантаження на споживача); по-друге, умова призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умова завдає шкоди споживачеві.

Так, Сторонами в п. 3 Договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, у ОСОБА_1 наявна заборгованість за Договором та Додатковою угодою, яка складає 71 473,71 грн., з яких: 24 000,00 грн. заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом; 43 873,71 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом; 3 600,00 грн. заборгованість прострочених платежів за комісію.

За Договором та Додатковою угодою загальний розмір наданого кредиту становить 24 000 гривень, орієнтована загальна вартість кредиту 60 042,29 грн., з яких проценти за користування кредитом 36 042,29 гривень. Строк дії договору до 27.12.2021 року. Таким чином позивачем були здійснені додаткові нарахування у вигляді штрафів, які збільшили заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом з 36 042,29 грн., на 43 873,71 грн., що є неправомірним.

З огляду на те, що відповідач, в рахунок погашення отриманого кредиту та сплати процентів за користування кредитом не здійснив платежів по банківських реквізитах позичальника, тому ним визнається частково сума зобов`язань перед ТОВ «Бізнес Позика», а саме: 24 000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту (сума прострочених платежів по тілу кредиту) та 36 042,29 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом (сума прострочених платежів по процентах), що разом складає 60 042,29 грн.

Станом на день розгляду справи відповіді на відзив стороною позивача не подано.

Представницею відповідача адвокатом Погорілецькою А. подано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги сторона відповідача визнала частково з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та сторонами не заперечувалось, що 12 липня 2021 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання кредиту № 257011-КС-003 за умовами якого відповідачу надано у кредит грошові кошти в розмірі 21 000,00 грн., строком на 24 тижні, плата за користування кредитом фіксована 1. 08249799 процентів, комісія за надання кредиту 3 150 гривень, термін дії договору 27.12.2021 року (а.с. 32).

Між сторонами 13.07.2021 року укладено додаткову угоду до договору про надання кредиту № 257011-КС-003 у відповідності до якого ОСОБА_1 надано додатковий кредит на суму 3000 гривень, загальна сума кредиту 24 000 гривень, , комісія за додаткову угоду 450 гривень (а.с. 47).

Факт отримання ОСОБА_1 грошових коштів підтверджено довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в якій зазначено, що на банківську картку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на яку 12.07.2021 року здійснено переказ коштів в розмірі 21 000 гривень та 13.07.2021 року здійснено переказ на 3000 гривень.

Вказані перекази також підтверджені квитанціями наданими стороною позивача (а.с. 10-11).

Вказані обставини сторонами визнаються.

Відповідач заперечує в частині нарахування заборгованості поза орієнтовною вартістю кредиту та за комісією.

Щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

Заперечення відповідача (які викладені у відзиві на позовну заяву), зокрема щодо нарахування відсотків (за рахунок штафів), є безпідставними, виходячи з наступного.

Карантін був запроваджений на території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19, період дії воєнного стану, боржник звільняється від заходів відповідальності за порушення зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2було запроваджено карантин на всій території України з 12 березня 2020 року та Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023р. № 651 було вирішено відмінити з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин

Так, 17.03.2022 року набрав чинності п. 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб, у подальшому дію воєнного стану було неодноразово продовжено, він триває і станом на час розгляду даної справи.

Так, на час дії на території України воєнного стану законодавством України не передбачено скасування нарахування відсотків за користування кредитними коштами, а отже таке нарахування є правомірним і позичальник має сплачувати тіло кредиту та нараховані відсотки.

Офіс уповноваженого з прав людини Верховної Ради надав роз`яснення про особливості виконання зобов`язань за кредитом в умовах воєнного стану.

Зокрема, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120 внесено зміни до ЦК України, а також до Закону України «Про споживче кредитування» № 1734, які передбачають, що починаючи з 24.02.2022 року та у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за відповідним договором, до позичальника не можуть бути застосовані штрафні санкції за таке прострочення.

Відтак, громадяни не несуть відповідальність перед фінансовою (кредитною) установою, якщо прострочать зобов`язання за кредитом:

- у випадку прострочення зобов`язань за кредитом не буде нараховано штрафні санкції, зокрема штраф, пеня та інші платежі, які вказані у кредитному договорі;

- кредитор не має права підіймати процентну ставку за користування кредитом у випадку невиконання зобов`язань. За винятком, коли договір передбачає встановлення змінюваної процентної ставки;

- всі штрафи, пені та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані з 24.02.2022 року за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором, підлягають списанню.

Відповідно до розрахунку позивача станом на 09.01.2024, який не спростований та частково визнаний відповідачем, заборгованість за основним боргом становить 24000 грн., за нарахованими процентами 43873,71 грн., за комісією 3600 грн., а всього 71473,71 грн. Розрахунком підтверджується, що не нараховувалися суми неустойки (штрафи та пеня) за прострочення оплати за кредитним договором.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для заборони кредитору у нарахуванні позичальнику в умовах воєнного стану відсотків за користування кредитом.

Також суд приймає до уваги позицію сторони позивача (викладену у позовній заяві та відповіді на відзив), зокрема щодо зазначення про те, що відсоткова ставка не є відповідальністю за невиконання умов договору, а є платою за користування кредитними коштами, жодних штрафних санкцій до відповідача застосовано не було. Сплату неустойки (штрафів чи пені) застосовано не було.

Окремо суд вважає необхідним зазначити, що відповідач підписуючи основний договір про надання кредиту, а також укладаючи та підписуючи додаткові угоди до такого щоразу погоджувався на зазначені умови в таких, зокрема щодо суми кредиту (у тому числі її збільшення), строків кредиту, орієнтовної реальної річної процентної ставки, орієнтовної загальної вартості наданого кредиту, а також щодо встановленого графіку платежів.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Згідно зі статтями 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування», отже, до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Законом визначено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Із дослідженого судом договору про відкриття кредитної лінії вбачається, що його умови відповідають законодавчому визначенню кредитного договору, передбаченому ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Щодо розміру процентів, то такий розмір, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).

У цій справі проценти за користування кредитом, які позивач просить стягнути з відповідача, нараховані у межах строку дії кредитного договору та не є мірою відповідальності за невиконання боргових зобов`язань позичальником.

Щодо комісії:

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (Постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 року у справі № 204/224/21). зроблений наступний правовий висновок.

Аналізуючи умови кредитного договору та Правила надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» суд приходить до висновку про правомірність дій товариства щодо нарахування заборгованості за комісією, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.2022 року у справі N 496/3134/19.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме заборгованість за основним боргом 24000 грн., за нарахованими процентами 43873,71 грн., за комісією 3600 грн., а всього 71473,71 грн.

Згідно з вимогами ч ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст. ст.11, 14-16, 610-612, 623, 625, 627, 629, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 18, 77-81, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за кредитним договором станом на 09.01.2024 року в розмірі 71 473, 71 гривень, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 24 000 гривень, суми прострочених платежів по процентах 43 873, 71 гривень, суми прострочених платежів за комісією 3 600 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» судовий збір в сумі 2422,40 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, оф.411)

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1

Повне рішення складено 09 квітня 2024 року.

Суддя: І. Б. Чайкін