Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/39/24

Провадження №2/377/105/24

02 травня 2024 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Пскової А.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Дяченко К.О.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

У С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дяченко К.О., звернулась до суду з вказаним позовом та, з урахуванням позовної заяви в уточненій редакції, просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в сумі 1 150 грн, компенсацію моральної шкоди в сумі 10 000 грн, а також судовий збір.

Заявлені вимоги позивач мотивувала тим, що 12 жовтня 2023 року ОСОБА_2 , знаходячись в коридорному приміщенні підстанції екстреної медичної допомоги в будівлі КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході словесної сварки з позивачем, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків спричинив їй тілесні ушкодження. Вироком Славутицького міського суду Київської області від 02 листопада 2023 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України. Стресова ситуація, яка виникла внаслідок спричинення тілесних ушкоджень, спровокувала у позивача дифузний токсичний зоб І ступеню, тому лікар призначив їй гормональні препарати, що підтверджується консультативним висновком лікаря Державної установи «Інститут ендокринології та обміну речовин ім. В.П. Комісаренко» від 17.10.2023. У зв`язку з цим позивач понесла витрати на оплату гормональних досліджень на суму 550 грн, а також на оплату дороги до місця проведення досліджень на суму 600 грн, що є матеріальною шкодою, яка становить 1150 грн. Крім того, вказаними протиправними діями відповідача їй завдано моральну шкоду у вигляді фізичних та душевних страждань, які полягають в тому, що вказане правопорушення відповідач вчинив у присутності колег по роботі позивача; в момент нанесення удару вона пережила біль і страх за своє життя; відбулися негативні зміни у її житті: переживання, емоційні та тілесні реакції про згадувану сутичку, важкість виконання повсякденних обов`язків, порушення сну, втрата апетиту, емоційна напруга, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, тощо; позивачка відчуває тривогу та перебуває в депресії, у своє чергу відповідач до цього часу не попросив пробачення за скоєне. Крім того, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивач була змушена перебувати три тижні на лікарняному. За вказаних обставин моральну шкоду позивач оцінює в сумі 10 000 грн. Посилалась на статті 23, 1166, 1167, 1177 ЦК України, роз`яснення, викладені в пунктах 3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Ухвалою судді від 31 січня 2024 року, після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю її вимогам пункту 2 частини третьої статті 175 ЦПК України та надано позивачу строк десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.

Ухвалою судді від 26 лютого 2024 року, після усунення недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 25 березня 2024 року, клопотання позивача про витребування доказів задоволено, витребувано в Славутицького міського суду Київської області для огляду в судовому засіданні матеріали кримінального провадження (справа №377/870/23, провадження №1-кп/377/53/23) за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України.

25 березня 2024 року цивільну справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді Бабич Н.С. на лікарняному, судове засідання призначено на 10 квітня 2024 року.

10 квітня 2024 року у судовому засіданні було оголошено перерву до 22 квітня 2024 року на підставі частини другої статті 240 ЦПК України за клопотанням відповідача.

22 квітня 2024 року судове засідання було відкладено на 02 травня 2024 року на підставі пункту 2 частини другої статті 223 ЦПК України за клопотанням представника позивача.

Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково зазначила, що вона працює фельдшером екстреної медичної допомоги. До настання події 12 жовтня 2023 року між нею та відповідачем виникли неприязні відносини через те, що вона, з метою допуску до роботи, проводила огляд відповідача, який працює водієм екстреної медичної допомоги та в якого часто буває підвищений тиск, про що вона неодноразово звертала його увагу та повідомляла про це завідувачу. Тому 12 жовтня 2023 року відповідач на роботі почав пред`являти до неї претензії, що йому некомфортно з нею працювати, оскільки тільки вона не підписує йому допуск до роботи, через що між ними виникла сварка, в ході якої відповідач спричинив їй легкі тілесні ушкодження, які зазначені у вироку Славутицького міського суду Київської області від 02 листопада 2023 року. Спричинення відповідачем їй тілесних ушкоджень викликало в неї сильний стрес у зв`язку з чим вона не могла спати та в неї стався гормональний збій, вона перебувала на лікарняному майже три тижні, що стало підставою для загострення захворювання щитоподібної залози, оскільки у 2019 році їй було поставлено діагноз: дифузний токсичний зоб І ступеню. Спричинення їй шкоди здоров`ю підтверджено висновком ендокринолога. Після обстеження у клініці міста Києва, їй призначили гормональні препарати. Розмір заподіяної їй моральної шкоди вона оцінила в сумі 10 000 грн, виходячи з того, що перебувала на лікарняному майже три тижні, який їй сплатили тільки через великий проміжок часу.

Представник позивача -адвокат Дяченко К.О. підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити, пославшись на обставини, зазначені у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні та в поданих до суду письмових поясненнях визнав позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди на суму 1500 грн, в іншій частині позову просив відмовити. Посилався на те, що позивач не надала доказів того, що заподіяні ним тілесні ушкодження стали причиною виникнення в неї дифузного токсичного зобу І ступеню та необхідність звернення до лікаря ендокринолога і, відповідно, понесення вказаних витрат. Фізичні чи емоційні страждання позивача були мінімальними. Зазначив, що працює водієм екстреної медичної допомоги, позивач працює разом і з ним на посаді фельдшера. 12 жовтня 2023 року на роботі між ним та позивачем виник конфлікт, внаслідок того, що ОСОБА_1 ображала його нецензурними словами, тому він не витримав. За спричинення позивачу легких тілесних ушкоджень він був притягнутий до кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 125 КК України.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оглянувши матеріали кримінального провадження (справа №377/870/23, провадження №1-кп/377/53/23) за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що вироком Славутицького міського суду Київської області від 02 листопада 2023 року в кримінальному провадженні (справа №377/870/23, провадження №1-кп/377/53/23) за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, встановлено, що 12 жовтня 2023 року, близько 16 години 30 хвилин, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_2 , знаходячись у будівлі КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради, розташованій за адресою: Київська область, Вишгородський район, місто Славутич, вулиця Збройних Сил України, будинок №7, а саме в коридорному приміщенні підстанції екстреної медичної допомоги, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході словесної сварки з ОСОБА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків вирішив заподіяти останній тілесні ушкодження. Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_2 , знаходячись у вищевказаному місці, у зазначений час, стоячи напроти потерпілої ОСОБА_1 , схопив останню своєю лівою рукою за шию, стиснувши її пальцями, та притиснув спиною до стіни. ОСОБА_1 , намагаючись уникнути побиття, спробувала вирватись, однак ОСОБА_2 схопив потерпілу правою рукою за передпліччя справа та, доклавши зусиль, стиснув його своїми пальцями. В результаті протиправних дій ОСОБА_2 потерпілій ОСОБА_1 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді садна передньої поверхні шиї праворуч 10 x 0,5 см, садна передпліччя правої верхньої кінцівки на задній поверхні діаметром 0,5 см, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. У заяві від 25 жовтня 2023 року щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складеній в присутності захисника-адвоката Качан С.М., ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. У заяві від 25 жовтня 2023 року щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, потерпіла ОСОБА_1 погодилась із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодилась на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_2 відповідно до статті 66 КК України, судом визнано щире каяття. ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень. Вирок набрав законної сили 04 грудня 2023 року ( а.с.14-17; справа № 377/870/23, а.с.144-147).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтею 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Зобов`язання із заподіяння шкоди-це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Згідно із статтею 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала ( частина перша статті 1166 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року в справі №523/2163/16-ц (провадження №61-26889св18) викладено правовий висновок, згідно з яким специфіка відшкодування завданої здоров`ю шкоди полягає в тому, що об`єктом відшкодування є не сама зазначена шкода, а майнові втрати, що зазнала фізична особа, внаслідок завдання цієї шкоди. До таких втрат законодавець відносить: а) заробіток (дохід), втрачений потерпілим внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності; б) додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Цей перелік є орієнтовним і у випадку, коли потерпілий має ще й інші втрати, які пов`язані з відповідним ушкодженням здоров`я, то він має право вимагати їх відшкодування. Розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предметів догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає :1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особо, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Тобто суд повинен з`ясувати всі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

У рішенні від 12 липня 2007 року у справі « Stankov v.Bulgaria» Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка моральної шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.

Чинне законодавство не містить методики чи способів обчислення моральної шкоди. При оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно врахувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає ( і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний характер.

Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до статті 1166 ЦК України є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між ними, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

За змістом статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Славутицького міського суду Київської області від 02 листопада 2023 року встановлено, що в результаті протиправних дій ОСОБА_2 потерпілій ОСОБА_1 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді садна передньої поверхні шиї праворуч 10x0,5 см, садна передпліччя правої верхньої кінцівки на задній поверхні діаметром 0,5 см, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

На підставі вказаного судом кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_2 за частиною 1 статті 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

Вироком Славутицького міського суду Київської області від 02 листопада 2023 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_1 у вигляді садна передньої поверхні шиї праворуч 10x0,5см, садна передпліччя правої верхньої кінцівки на задній поверхні діаметром 0,5 см, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Наявність іншої шкоди (тілесних ушкоджень), завданих ОСОБА_1 , під час розгляду даної справи судом не встановлено.

Також суд враховує, що згідно із заявою ОСОБА_1 у кримінальному провадженні потерпіла погодилась із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодилась на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

На підтвердження майнової шкоди у розмірі 1 155 грн позивач надала суду: копії квитків на автобус: за маршрутом Чернігів Київ від 16.10.2023 на суму 300 грн; за маршрутом Київ-Чернігів від 17.10.2023 на суму 300 грн; копію ID квитанції 667412 про здійснення ОСОБА_1 благодійного внеску у сумі 550 гривень за гормональні дослідження; копію консультаційного висновку лікаря Державної установи «Інститут ендокринології та обміну речовин ім. В.П. Комісаренко» від 17.10.2023, в якому зазначено діагноз ОСОБА_1 : дифузний токсичний зоб І ступеню, середньої тяжкості, стан декомпенсації; інформаційну довідку лікаря КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Здорова родина» Ріпкинської селищної ради від 18.10.2023, в якій з посиланням на вказаний консультативний висновок зазначено діагноз: гіпертероїдизм/тиреотоксикоз, та призначено лікування; копію роздруківки інформаційної довідки з електронної системи охорони здоров`я, відповідно до якої сімейним лікарем видано медичний висновок про тимчасову непрацездатність на період з 18.10.2023 по 31.10.2023.

Проте, з цих доказів не можна дійти висновку про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача ОСОБА_2 та наслідками у вигляді відповідних діагнозів, встановлених наданими позивачем консультаційним висновком та інформаційною довідкою лікаря, виходячи з такого.

Вироком Славутицького міського суду Київської області від 02 листопада 2023 року встановлена вина ОСОБА_2 у спричиненні ОСОБА_1 12 жовтня 2023 року тілесних ушкоджень у вигляді садна передньої поверхні шиї праворуч 10 х 0,5 см, садна передпліччя правої верхньої кінцівки на задній поверхні діаметром 0,5 см, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

При розгляді справи позивач не надала доказів існування інших подій, за яких відповідач ОСОБА_2 завдав би їй тілесних ушкоджень, а позовну заяву вона обґрунтувала подіями 12 жовтня 2023 року та вироком суду. Крім того, як убачається з пояснень позивача, наданих у судовому засіданні, діагноз: дифузний токсичний зоб був поставлений їй ще у 2019 році.

У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують необхідність призначення ОСОБА_1 гормональних досліджень у зв`язку зі спричиненими їй відповідачем легкими тілесними ушкодженнями у вигляді садна передньої поверхні шиї праворуч 10х0,5 см, садна передпліччя правої верхньої кінцівки на задній поверхні діаметром 0,5 см.

Відтак, позивач не довела понесення витрат на проведення гормональних досліджень на суму 550 грн та оплату дороги до місця проведення досліджень на суму 600 грн, тобто завдання їй протиправними діями відповідача матеріальної шкоди на суму 1150 грн, у зв`язку з чим позов у цій частині не підлягає задоволенню.

Водночас суд вважає, доведеним факт заподіяння позивачу моральної шкоди, враховуючи, що така моральна шкода завдана незаконними діями відповідача при застосуванні фізичної сили та отриманні позивачем легких тілесних ушкоджень.

На підтвердження факту заподіяння моральної шкоди ОСОБА_1 послалась на те, що моральну шкоду їй завдано відповідачем у вигляді фізичних та душевних страждань, які полягають в тому, що вказане правопорушення відповідач вчинив у присутності колег по роботі позивачки; в момент нанесення удару вона пережила біль і страх за своє життя; відбулися негативні зміни у її житті: переживання, емоційні та тілесні реакції про згадувану сутичку, важкість виконання повсякденних обов`язків, порушення сну, втрата апетиту, емоційна напруга, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, тощо; позивачка відчуває тривогу та перебуває в депресії, у своє чергу відповідач до цього часу не попросив пробачення за скоєне. Крім того, внаслідок отриманих травм позивачка була змушена перебувати три тижні на лікарняному з 13.10.2023 по 30.10.2023.

Разом із тим, при визначенні моральної шкоди відповідно до положень статті 23 ЦК України суд бере до уваги характер правопорушення, вчиненого відповідачем, ступінь його вини, характер і ступінь тяжкості тілесних ушкоджень позивача, глибину фізичних та душевних її страждань, вимоги розумності і справедливості, виходячи з чого вважає обґрунтованим розмір компенсації моральної шкоди в сумі 5000 грн.

На підставі викладеного, суд вважає правильним позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію спричиненої моральної шкоди в сумі 5000 грн.

В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 543,10 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи з такого розрахунку: 5 000,00 грн х 100 %: 11 150,00 грн = 44,84 % (відсоток розміру задоволених позовних вимог); 1 211,20 грн :100 % х 44,84 % = 543,10 грн ( сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Керуючись статтями 258, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди в сумі 5 000 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплати судового збору в сумі 543 гривні 10 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 .

Повне рішення суду складено 07 травня 2024 року.

Суддя Н. С. Бабич