Справа № 627/1156/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Бугаєнко І.В.,

з участю секретаря В`юнник В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в с-щі Краснокутську Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за ОСОБА_2 право на 1/3 частку земельної частки (паю) розміром 5,06 умовних кадастрових гектар із невитребуваних паїв колишнього КСП «Маяк», розташованих на території Краснокутської селищної ради Богодухівського (колишнього Краснокутського) району Харківської області, відповідно до рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 08.04.2009 року, в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько її неповнолітньої доньки, ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина на його майно, до складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай) розміром 5,06 умовних кадастрових гектар із невитребуваних паїв колишнього КСП «Маяк» на території Краснокутської селищної ради Краснокутського району Харківської області, згідно з рішенням Краснокутського районного суду Харківської області №2-43/2009 від 08 квітня 2009 року. Вподальшому розпорядженням Краснокутської районної державної адміністрації №132 від 10 травня 2011 року «Про надання у власність земельної ділянки громадянину України ОСОБА_5 на території Краснокутської селищної ради» на підставі згаданого рішення суду та інших документів було надано у власність земельну ділянку площею 4,8234 га. ріллі із земель реформованого КСП «Маяк», за межами населених пунктів на території Краснокутської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Місце розташування земельної ділянки № НОМЕР_1 , контур 20. Проте, спадкодавцем не були виконані вимоги ст. ст. 125, 126 ЗК України (чинні на момент видачі розпорядження) та норми Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та останній не зареєстрував та не отримав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як то передбачено п. 22 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому спадкова маса після смерті ОСОБА_5 складається з права на земельну частку (пай) розміром 5,06 умовних кадастрових гектар.

Позивач зазначає, що 23 серпня 2024 року нотаріусом було відмовлено ОСОБА_2 в отриманні свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька ОСОБА_5 , у зв`язку з відсутністю документів на майно померлого, про що свідчить постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Також позивач звертає увагу, що крім її доньки спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які також подали до Краснокутської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Спадкоємець ОСОБА_3 з метою успадкування зазначеного вище майна звернувся з заявою до Краснокутського районного суду Харківської області та за ним відповідно до рішення Краснокутського районного суду від 30 листопада 2021 року справа №627/923/21 було визнано в порядку спадкування за законом право на 1/3 частку земельної частки (пай) розміром 5,06 умовних кадастрових гектарів.

Позивач у відкрите судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи судом повідомлялася, в матеріалах справи міститься заява від 26.11.2024, в якій вона просить суд розглядати справу у її відсутність та винести рішення за законом.

Відповідач ОСОБА_3 у відкрите судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи судом повідомлявся, в матеріалах справи міститься заява від 28.11.2024, в якій він просить суд розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 у відкрите судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи судом повідомлялася, в матеріалах справи міститься заява від 11.12.2024, в якій вона просить суд розглядати справу без її участі, та прийняти рішення, яке буде ґрунтуватися на засадах верховенства права, буде законним і обґрунтованим.

Представник відповідача - Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи судом повідомлялися, в матеріалах справи міститься заява від 14.11.2024 з проханням розглянути справу без участі їх представника за наявними у суді матеріалами, проти задоволення позову не заперечують, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду.

Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази, та надавши їм належну правову оцінку, доходить наступного.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд на підставі ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 41 Конституції України та ст. 319 Цивільного кодексу України гарантують право власника на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.

Змістом статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Доказами, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим повторно Краснокутським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 10.09.2019.

За життя ОСОБА_5 набув право власності на земельну частку (пай) розміром 5,06 умовних кадастрових гектар із невитребуваних паїв колишнього КСП «Маяк» на території Краснокутської селищної ради Краснокутського району Харківської області згідно з рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 08.04.2009 року (справа №2- 43/2009).

Згодом, 10.05.2011 року, розпорядженням Краснокутської районної державної адміністрації № 132 «Про надання у власність земельної ділянки громадянину України ОСОБА_5 на території Краснокутської селищної ради» гр. ОСОБА_5 надано у власність земельну ділянку площею 4,8234 га ріллі із земель реформованого КСП «Маяк» за межами населених пунктів на території Краснокутської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Місце розташування земельної ділянки № НОМЕР_1 , контур 20. Дозволено землевпорядній організації, яка має відповідні ліцензії, виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку, а заявнику, тобто ОСОБА_5 , зареєструвати державний акт на право власності на земельну ділянку у встановленому порядку.

Порядок складення, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку (на час видачі розпорядження) регламентовано Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного комітету України по земельним ресурсам від 04.05.1999 за №43.

Так, відповідно до положень п. 1.1. Інструкції, право власності на землю посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку.

Розділ другий згаданої Інструкції передбачає порядок складення державного акта.

Так, відповідно до п.2.1. роботи зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта.

За приписами п.2.9. та п. 2.14. Інструкції заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку покладається на Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" та його структурні підрозділи. Державний акт на право власності на земельну ділянку складається у двох примірниках, підписується посадовими особами.

Як вбачається з матеріалів справи, в подальшому, у 2013 році, на підставі згаданого вище розпорядження Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 10 травня 2011 року №132, на замовлення ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розташованої на території Краснокутської селищної ради Краснокутського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України (станом на час видачі розпорядження) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Водночас, статтею 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Оформлення права власності, користування земельною ділянкою проводиться відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на підставі документів, визначених статтею 27 цього Закону. Перелік таких документів не є вичерпним.

Процедура проведення державної реєстрації прав відповідно до Закону визначена «Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127.

Згідно з положеннями пункту 22 Порядку, документом, який підтверджує факт проведення державної реєстрації прав є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 за життя не було завершено процес державної реєстрації речового права на нерухоме майно, а саме: за спірну земельну ділянку площею 4,8234 га ріллі із земель реформованого КСП «Маяк» за межами населених пунктів на території Краснокутської селищної ради, принаймні матеріали справи доказів тому не містять, таким чином останній права власності на неї не набув, натомість мав лише право на земельну частку пай.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено (частина третя статті 46 цього Кодексу).

За приписами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На підтвердження того, що неповнолітня ОСОБА_2 , в інтересах якої до суду звернулася її матір ОСОБА_1 , є донькою померлого ОСОБА_5 , позивачем надано до суду копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 видана Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснокутського районного управління юстиції Харківського районного управління юстиції Харківської області від 20.02.2007, з якого вбачається, що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За приписами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України).

Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №142/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області звернулися ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , яка діяла від імені малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відтак, згадані особи, звернувшись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини в передбачений законом строк, є такими, що спадщину прийняли.

За приписами ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного зі спадкоємців за законом є рівними.

Отже, ОСОБА_2 як донька померлого ОСОБА_5 , має право на 1/3 частку спірної земельної частки (паю) розміром 5,06 умовних кадастрових гектар із невитребуваних паїв колишнього КСП «Маяк», що розташована на території Краснокутської селищної ради Богодухівського (колишнього Краснокутського) району Харківської області.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 30.11.2021 у справі № 627/923/21 за ОСОБА_3 визнано 1/3 частку земельної частки (пай) розміром 5,06 умовних кадастрових гектар в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 від імені малолітньої доньки ОСОБА_2 зверталася до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області, з метою прийняття останньою спадщини після ОСОБА_5 , проте постановою №310/02-14 від 23.08.2024 їй було відмовлено через відсутність документів на майно померлого.

Відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 210/1609/15-ц (провадження №61-40313св18) вказано, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За приписами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу №1 (1952 р.), передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України №19-32/319від 21.02.2005, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці.

Оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що незаконність набуття померлим права на спадкове майно судом не встановлено, позивач у справі є спадкоємцем за законом, суд вважає обґрунтованими вимоги щодо визнання права на земельну частку (пай), що входить до спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_5 , оскільки досліджені докази свідчать про неможливість оформити спадщину в нотаріальному порядку через відсутність документів на майно померлого.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідачів в дохід держави судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на 1/3 частку земельної частки (паю) (загальний розмір 5,06 умовних кадастрових гектар) із невитребуваних паїв колишнього КСП «Маяк», розташованих на території Краснокутської селищної ради Богодухівського (колишнього Краснокутського) району Харківської області, набуте померлим ОСОБА_5 відповідно до рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 08.04.2009 року.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНКОПП.

Відповідач - ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач - ОСОБА_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Третя особа - Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області: юридична адреса: вул. Охтирська, 1, с-ще Краснокутськ Богодухівського району Харківської області, 62002, .

Повне рішення складено 26.12.2024.

Суддя Бугаєнко І. В.