Справа № 296/5981/24
У Х В А Л А

Іменем України

про забезпеченні позову

27 червня 2024 рокум. Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Шкиря В.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Паруль Юлії Олегівни про забезпечення позову у цивільній справі №296/5981/24 за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Паруль Юлії Олегівни до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та встановлення факту проживання чоловіка, жінки однією сім`єю без шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

27.06.2024 представник позивача адвокат Паруль Ю.О. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та встановлення факту проживання чоловіка, жінки однією сім`єю без шлюбу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 27.06.2024, справа передана на розгляд судді Шкирі В.М.

27.06.2024 представник позивача - адвокат Паруль Ю.О. подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить: накласти арешт на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15.04.2011.

Представник позивача зазначає, що даний вид забезпечення позову необхідний для збереження майна, яке може бути відчужене відповідачем у будь-який час, оскільки 27.02.2024 видав довіреність ОСОБА_3 в тому числі і на право продажу будь якого належного відповідачу майна.

Розгляд заяви про забезпечення позову проведено без повідомлення учасників справи на підставі частини 1 статті 153 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом статті частини 1 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною шостою та сьомою статті 153 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Частиною першою статті 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову, враховуючи їх співмірність із заявленими вимогами, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки воно є предметом перевірки судом під час розгляду справи по суті (такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 914/970/18 та від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20).

У постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20 та від 31 січня 2023 року у справі № 295/5244/22.

Разом з тим, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19).

Враховуючи зазначене, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів заявника та інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; у імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Встановлено, що 27.06.2024 представника позивача ОСОБА_1 адвокат Паруль Юлія Олегівна звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, а саме квартири АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності (розмір частки 1/1) належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №1568 від 15.04.2021 та встановлення факту проживання чоловіка, жінки однією сім`єю без шлюбу з початку 2010 року .

Подана заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що в період спільного проживання сторони придбали квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку оформлено лише на відповідача.27.02.2024 відповідач довіреність ОСОБА_3 в тому числі і на право продажу будь якого належного відповідачу майна.

Оскільки позивач виявив бажання поділити спільно нажите майно в судовому порядку , відповідач чи його представник можуть відчужити квартиру, яка належить відповідачу на праві власності, що призведе до утруднення виконання рішення суду або взагалі до неможливості виконання рішення суду

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 лютого 2020 по справі № 381/4019/18, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Так обраний заявником захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості вимог заявника і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Необхідності вжиття заходів зустрічного забезпечення суд не вбачає. Будь-які права інших осіб, що не є учасниками судового процесу, не порушуються у зв`язку із вжиттям такого заходу забезпечення позову, який вже поданий до суду.

При цьому, обраний заявником вид забезпечення позову як накладення арешту на нерухоме майно не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ОСОБА_2 оскільки такий захід забезпечення не позбавляє права користування майном, а лише обмежує можливість відчужування спірного майна.

Керуючись статтями 149-153, 259-261 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Паруль Юлії Олегівни про забезпечення позову у цивільній справі №296/5981/24 за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Паруль Юлії Олегівни до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та встановлення факту проживання чоловіка, жінки однією сім`єю без шлюбу - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову представника позивача ОСОБА_1 адвоката Паруль Юлії Олегівни до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та встановлення факту проживання чоловіка, жінки однією сім`єю без шлюбу шляхом накладення арешту на майно із забороною відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 15.04.2011.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Копію ухвали направити до Богунського відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (10014, м. Житомир, майдан С.П.Корольова,3/14) ) для негайного виконання

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду в порядку та строки, передбачені статтями 354 та 355 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвалу складено та підписано 27.06.2024

Суддя В. М. Шкиря