КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4143/24
Провадження № 2-о/552/270/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2024 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

присяжних Балашова Н.М. , Стегній О.Я.,

секретаря судового засідання Кумир О.О.

прокурора ОСОБА_1

за участю лікаря психіатра ОСОБА_2 , особа відносно якого розглядається справа ОСОБА_3 , адвоката Тимохіної Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в залі суду цивільну справу за заявою завідувача 2-А відділення Комунального підприємства «Полтавський обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» ОСОБА_2 про примусову госпіталізацію ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

Завідувач 2-А відділення Комунального підприємства «Полтавський обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 до закладу для надання психіатричної допомоги посилаючись на те, що за направленням лікаря- психіатра ЕМД Гречуха госпіталізований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з діагнозом «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії». Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 26.06.2024 року встановлений діагноз «Хронічний маячний розлад в інволюційному періоді», а тому його необхідно примусово госпіталізувати до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги.

Судове засідання проведене у режимі відеоконференції.

У судовому засіданні заявник заяву щодо примусової госпіталізації підтримала та пояснила, що ОСОБА_3 потребує примусового лікування в умовах стаціонару. Просила заяву задовольнити.

ОСОБА_3 суду пояснив, що почуває себе гарно, проте лікарі розуміються більше, а тому можливо йому потрібне лікування.

Адвокат Тимохіна Л.С. підтримала позицію ОСОБА_3 .

Прокурор у судовому засіданні заяву про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу підтримав, вважає її такою, що підлягає задоволенню.

Суд, заслухавши пояснення заявника, ОСОБА_3 та його представника, думку прокурора, пояснення свідка ОСОБА_5 , дослідивши та оцінивши докази по справі, дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг.

Нормою ст. 7 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлюються підстави діагностики психічного розладу та лікування особи, яка страждає на психічний розлад. Забороняється визначати стан психічного здоров`я особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психіатричного огляду особи, крім випадків проведення судово- психіатричної експертизи посмертно.

У судовому засіданні встановлено, що 25 червня 2024 року об 11 год. за направленням лікаря-психіатра, ОСОБА_3 госпіталізований з діагнозом «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії ».

З наданих до суду документів убачається, що близько 5-ти років стан ОСОБА_3 змінився, постійно писав якісь цифри, говорив, що «земля неправильно крутиться», заховав золоті прикраси, з його слів вони приносять біду в дім. Близько року став замкнутим, дратівливим, заборонив рідним відвідувати церкву. Кілька місяців тому перестав дивитися телевізор. З`явилися галюцинаторні переживання, з його слів бачив батька померлого, говорив з ним. Висловлював маячні ідеї чаклунства, отруєння на адресу дружини, відмовлявся від прийому їжі, поводився агресивно по відношенню до рідних. В ніч перед госпіталізацією вигнав тещу з дому. Коли приїхала дружина з дочкою, поводився агресивно, жбурнув табуретом.

Згідно ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Тобто, відповідно до даної норми Закону, примусова госпіталізація можлива за певних умов, а саме: особа страждає на психічний розлад, а також якщо вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в закладі з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з часу госпіталізації з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник закладу з надання психіатричної допомоги повинен направити до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про продовження такої госпіталізації.

Підпунктом «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифікованої Верховною Радою України прийняттям Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР) кожному гарантується право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім законного затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законного затримання психічно хворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг відповідно до процедури, встановленої законом.

Так, прикладом реалізації права на свободу та особисту недоторканність в контексті положень підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що стосується позбавлення (обмеження) волі психічнохворих шляхом поміщення їх у психіатричний заклад, є рішення у справі Вінтерверп проти Нідерландів від 24 жовтня 1979 року.

У вказаній справі ЄСПЛ звернув увагу на три вимоги, що зумовлюють наявність законних підстав для обмеження волі психічно хворої особи. Зокрема, особа повинна реально страждати психічним захворюванням, тобто реальні психічні розлади повинні бути встановлені компетентними органами на основі об`єктивної медичної експертизи; психічні розлади повинні досягти такого рівня, які виправдовують позбавлення волі; дійсність позбавлення волі залежить від наявності такого захворювання, особа може бути позбавлена волі до тих пір, поки є захворювання, що встановлено відповідним висновком.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , яка є дружиною ОСОБА_3 суду пояснила, що перші прояви хвороби у чоловіка виникли 5 років тому. Він забрав у неї та членів сім`ї золоті вироби та закопав їх. 23.06.2024 року зібрав членів сім`ї та став розповідати, що він народився у 1501 році, це у нього не перше життя, розповідав про знаки зодіаку. Його поведінка змінилась, відмовився від їжі, не пив води. На наступний день розповідав , що до нього приходив померлий батько, а мати та брат, які також померли стояли за парканом. Потім став говорити, що свідок отруїла колодязь та викачала з нього воду. Став агресивним, лаявся на сусідських дітей, обзивав їх. 25.06.2024 року, зранку, приблизно о 6 годині зателефонувала мати свідка та сказала, що ОСОБА_3 її вигнав з будинку. Коли вона приїхала, чоловік був агресивний, кинув у неї табуретом, погрожував. П`ять працівників поліції не могли втримати його. Два роки тому, її чоловік три неділі щодня зловживав спиртними напоями, був агресивним. Вони звертались з приводу цього за медичною допомогою, він перебував у лікарні, у неврологічному відділенні. Зі слів рідні знає,що дід чоловіка мав психічні розлади. Зараз чоловік став спокійним.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 є особою, яка страждає на тяжкий психічний розлад.

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів Комунального підприємства «Полтавський обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» від 26 червня 2024 року зважаючи на наявність тяжкого психічного розладу, відмову від добровільного лікування, внаслідок чого він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (агресивна поведінка у побуті по відношенню до рідних), комісія лікарів психіатрів прийшла до висновку про доцільність госпіталізації ОСОБА_3 до психіатричного стаціонару в примусовому порядку та звертається до суду з заявою щодо прийняття рішення про примусову госпіталізацію до психіатричного стаціонару.

ОСОБА_3 встановлено діагноз: «Хронічний маячний розлад в інволюційному періоді».

У ході судового засідання ОСОБА_3 спочатку відмовлявся від госпіталізації, потім покладався на розсуд суду, у послідуючому зазнанчив, що лікарі є досвідченими у даному питанні, а тому його некритичність до свого стану фактично є діями, що являють собою безпосередню небезпеку як для нього самого та оточуючих, оскільки за висновком лікарів-психіатрів особа потребує такого лікування.

В даному випадку суд дійшов до висновку про достовірність тієї обставини, що особа страждає на тяжкий психічний розлад, що підтверджується висновком комісії лікарів- психіатрів КП «Полтавський обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» від 26 червня 2024 року .

Психічний розлад ОСОБА_3 є такого виду та ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні, оскільки без лікування в стаціонарних умовах є ризик того, що ОСОБА_3 оже вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 263-265, 342,430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву завідувача 2-А відділення Комунального підприємства «Полтавський обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» ОСОБА_2 про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 - задовольнити.

Госпіталізувати в примусовому порядку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до закладу для надання психіатричної допомоги.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: Комунальне підприємство «Полтавський обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» (місце знаходження: м. Полтава вул. Медична, 1, ідентифікаційний код в ).

ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 .).

Повний текст судового рішення виготовлений 27 червня 2024 року

Головуючий Ж.В. Кузіна

Присяжні Н.М. Балашова

О.Я. Стегній