Справа № 635/1952/24
Провадження № 2/630/198/24
23 травня 2024 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області в складі:
головуючого судді Малихіна О.О.,
за участю секретаря Нерубацької А.О.,
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 лютого 2024 року даний позов передано за підсудністю до Люботинського міського суду Харківської області.
Ухвалою від 24 квітня 2024 року провадження в справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу був встановлений строк у 15 днів з дня отримання копій ухвали про відкриття провадження в справі та матеріалів позовної заяви для подання відзиву уразі незгоди з позовними вимогами.
Копії ухвали про відкриття провадження в справі та позовної заяви з доданими до неї матеріалами відповідач ОСОБА_2 отримав в приміщенні суду 29 квітня 2024 року. У визначений судом строк відповідач відзив не подав.
Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, але у позові ним викладено клопотання про проведення розгляду справу за його відсутності, у випадку неявки відповідача просив ухвалити заочне рішення в справі.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 викликався шляхом вручення йому 29 квітня 2024 року судової повістки під власний підпис.Але відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов ним не поданий. Суд, зі згоди представника позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів.
В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі матеріали, суд встановив наступне.
14 червня 2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (клієнт) уклали договір факторингу №14/06/2021, відповідно до пункту 1.1 якого, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позику), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належало клієнту. Перелік боржників зазначені у реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку №1, та є невід`ємною частиною договору.
До вказаного договору факторингу сторони укладали додаткові угоди, остання з яких за № 10 датована 23 серпня 2023 року, та у ній йде мова про загальну суму та вартість прав вимоги за реєстром боржників № 9 від 23 серпня 2023 року, проте замість загальної суми прав вимоги та їх вартості стоять пробіли.
28 лютого 2023 року ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_2 за допомогою електронних підписів уклали додаткову угоду №1 до договору позики № 5091887, яким продовжили строк позики до 19 травня 2023 року та погодили новий графік обов`язкових платежів.
13 липня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «МАНІФОЮ» уклали договір факторингу №13-07/2023 за яким, відповідно до пункту 1.1 якого, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позику), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належало клієнту. Перелік боржників зазначені у реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку №1, та є невід`ємною частиною договору.
Згідно до акту прийому-передачі реєстру боржників від 13 липня 2023 року та витягу з реєстру боржників від 13 липня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало від ТОВ «МАНІФОЮ» право вимоги до ОСОБА_2 за договором позики № 5091887 на загальну суму 6320,01 грн.
Згідно до розрахунку заборгованості за договором № 5091887 заборгованість ОСОБА_2 становить 6320,01 грн. та складається з 2000,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 4320,01 грн. заборгованості за відсотками.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Ст. 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.
У силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 та від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).
За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Ч. 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За цих обставин суд вважає доведеним той факт, що договори позики № 72118321 та № 5091887 були укладені із ОСОБА_2 у відповідності до положень Закону України «Про електронну комерцію».
У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору.
Представник позивача в позові не зазначає дату отримання права вимоги до відповідача ОСОБА_2 щодо стягнення заборгованості за позикою, процентам за користування нею за договором позики № 72118321 від 17 січня 2023 року. Проте зазначає, що таке право позивачем набуто 14 червня 2021 року внаслідок переходу такого права від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі Договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року.
Суд констатує, що договір факторингу укладено більш ніж за рік до укладення договору позики № 7211832
З доданого до позову Договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року вбачається, що він був укладений між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», та за п.1.1 цього договору, Первісний кредитор (Клієнт) зобов`язується відступити Новому кредитору (Фактору) право вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до боржників, зазначених в Реєстрах боржників.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За частиною 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За загальним правилом зобов`язання виконуються тими самими особами, які були кредитором і боржником під час їх виникнення. Але законодавство передбачає можливість заміни осіб (як кредитора, так і боржника) при збереженні предмета і змісту зобов`язання. Стосовно обсягу прав, що переходять до нового кредитора, Цивільний Кодекс України у ст. 514 закріплює правило, згідно з яким до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора у зобов`язанні, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У пункті 1.1. договору факторингу № 14/06/21 сторони узгодили відступлення прав грошової вимоги, строк виконання за якою вже настав. Договір не містить положень про відступлення прав вимоги, строк за якими настане у майбутньому.
Отже відступлення права вимоги від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» могло відбутися лише за тими правами грошової вимоги, договори за якими були укладені Первісним кредитором із боржниками, та які не були виконані на укладення даного договору.
Станом на дату укладення договору факторингу 14 червня 2021 року договір позики № 7211832 укладений не був, і станом на 14 червня 2021 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» ще не мало права вимоги до ОСОБА_2 .
Те, що строк дії Договору факторингу № 14/06/21 був продовжений в часі і він був чинним на дату укладення договору позики № 7211832, представник позивача не підтвердив належними і допустимими доказами.
За таких обставин суд дійшов висновку, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики № 7211832 є неналежним позивачем, оскільки не отримало право вимоги до ОСОБА_2 за договором позики № 7211832.
Так само, позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» не надало до суду жодного доказу тієї обставини, що ТОВ «МАНІФОЮ» дійсно перерахувало на банківський рахунок ОСОБА_2 позику 2000,00 грн. 27 січня 2023 року, тобто у повному обсязі виконало свій обов`язок із надання позики за договором позики № 5091887.
Розрахунки заборгованості за договорами позики та реєстри боржників до договорів факторингу не можуть оцінюватися у якості доказів перерахування позики на рахунки відповідача.
Клопотань про витребування доказів які б підтверджували ці обставини позивач не заявляв та не повідомляв суд про неможливість самостійно отримати ці докази.
За цих обставин, у задоволенні позову суд відмовляє в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 512, 514, 526, 625-627, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст. 10-13, 81, 141, 263, 265, 274, 279, 280, 282 ЦПК України, суд
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики № 72118321 від 17 січня 2023 року та договором позики №5091887 від 27 січня 2023 року залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Харківського апеляційного суду в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його складання мають право подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня вручення їм повного рішення суду.

На заочне рішення відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Люботинського міського суду Харківської області може бути подана письмова заява про його перегляд. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», , юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя О. О. Малихін

Повне заочне рішення

складено 28 травня 2024 року.