Справа № 450/5691/23 Провадження № 2/450/451/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Мусієвського В. Є.

при секретарі Расяк С.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників судового розгляду в приміщенні суду м. Пустомити цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся в суд з позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами № від 23.09.2020 року у розмірі 24 171, 42 грн., яка складається з 9 916, 91 грн. заборгованості по тілу кредиту, 1, 03 грн. заборгованосоті по відсоткам, 14 253, 48 грн. заборгованості по комісії; № 06037-04/2021 у розмірі 31 500 грн., яка складається з 8 000 грн. заборгованості по тілу кредиту та 23 500 грн. заборгованості по відсоткам; № /681319 у розмірі 13 562, 50 грн., яка складається з 3 500 грн. заборгованості по тілу кредиту, 10 062, 50 грн. заборгованості по відсоткам; № 4089920 у розмірі 17 384 грн., яка складається з 5 300 грн. заборгованості по тілу кредиту та 12 084 грн. заборгованості по відсоткам.

Мотивував позовні вимоги тим, що 23.09.2020 року ОСОБА_1 уклав із ТзОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» кредитний договір № . На підставі договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року, укладеного між ТзОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» та АТ «Таскомбанк», останнє набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № . 21.03.2023 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/9-Ф, відповідно до якого, а також згідно з реєстром боржників до вказаного договору, позивач набув право вимоги до відповідача. 10.04.2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 06037-04/2021. 30.11.2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 30112021-1, відповідно до якого, а також згідно з реєстром боржників до вказаного договору, позивач набув право вимоги до відповідача. 11.05.2021 року між ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № /681319. 24.12.2021 року між ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24122021, відповідно до якого, а також згідно з реєстром боржників до вказаного договору, позивач набув право вимоги до відповідача. 01.05.2021 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4089920. 30.11.2021 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 30112021, відповідно до якого, а також згідно з реєстром боржників до вказаного договору, позивач набув право вимоги до відповідача. Вказав, що відповідач свої зобов`язання за договорами не виконав, у зв`язку з чим утворилася згадана заборгованість. Враховуючи наведене, просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 11.03.2024 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Розпорядженням № 31 від 16 квітня 2024 року та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Пустомитівського районного суду Львівської області визначено головуючого суддю Мусієвського В.Є.

Відповідач повідомлявся про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції.

У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин.

В матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи 23.09.2020 року, між ТзОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № .

Згідно умов вказаного договору, відповідач отримав кредити у розмірі 14 000 грн., строком на 24 дні, за сплатою відсотків за користування коштами.

07.10.2016 року між ПАТ «Таскомбанк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» укладено договір відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, відповідно до якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредиту свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. При цьому сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредиторові свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимог (зразок якого наведено у Додатку 1 до цього договору) із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників.

Копія Реєстру прав вимоги до позовної заяви, стороною позивача додана не була.

21.03.2023 року між ПАТ «Таскомбанк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ-11/9-Ф, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу, інші дані зазначаються в реєстрі прав вимог, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною цього договору. Відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за кредитними договорами та їх перехід від клієнта до фактора, відбувається в момент підписання сторонами акту-прийому передачі реєстру прав вимог згідно Додатку № 2, але не раніше здійснення оплати фактором згідно п. 3.1 цього договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру права вимоги підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги боргу та є невід`ємною частиною цього договору.

Вказаний додаток до суду, сторона позивача не надала, що унеможливлює встановити чи відповідає наданий позивачем витяг з Реєстру боржників формі, встановленій у додатку №1 до договору.

Відповідно витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу № НІ/11/9-Ф від 21.03.2023 року, ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 23.09.2020 року у розмірі 24 171, 42 грн., яка складається з 9 916, 91 грн. заборгованості по тілу кредиту, 1, 03 грн. заборгованосоті по відсоткам, 14 253, 48 грн. заборгованості по комісії.

Однак даний витяг не містить підпису посадової особи і відтиску печатки АТ «Таскомбанк», а підписаний лише ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а тому не є належним доказом у справі, оскільки його зміст може бути змінено в односторонньому порядку та викладено в зручній для позивача формі, що не відповідає оригіналу.

Окрім того, представником позивача, надано суду договори факторингу не в повному обсязі, а саме, договір відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, після аркушу № НОМЕР_1 , який закінчується п. 3.1, слідує аркуш № 7, який розпочинається з п. 6.5, а договір факторингу № НІ-11/9-Ф, після аркушу 3, який закінчується п. 3.4, розпочинається з аркушу № 10.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 ст. 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

В силу вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України)

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Враховуючи вищевикладене, відступлення права вимоги може здійснюватися лише відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Як вбачається із поданих представником позивача доказів, право вимоги первісного кредитора ТзОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» перейшло до правонаступника ПАТ «Таскомбанк» 07.10.2016 року, тобто задовго до укладення кредитного договору № від 23.09.2020 року. Отже, за договором факторингу № ТАСЦФР-10-2018 від 07.10.2016 року було здійснено передачу права невизначених вимог, оскільки на момент його укладення у ПАТ «Таскомбанк» не тільки було відсутнє право вимоги до відповідача, а на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та відповідачем. За договором факторингу право вимоги є похідним від кредитного договору, а тому договір факторингу не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги.

Оскільки ПАТ «Таскомбанк» право вимоги до ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не могло бути передане цим товариством на підставі Договору факторингу № НІ-11/9-Ф від 21.03.2023 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Таким чином, ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за Кредитним договором № , укладеним 23.09.2020 року між ним та ТзОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень».

У зв`язку з наведеним, хоча чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, але це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (Постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 914/868/17).

Правовідносини - одна з основоположних категорій права, структуру якої складають учасники або суб`єкти правовідносин (особи, які беруть участь у правовідносинах), об`єкти правовідносин (немайнове або майнове благо, стосовно якого виникає певний зв`язок між суб`єктами правовідносин), зміст правовідносин (суб`єктивні цивільні права та суб`єктивні цивільні обов`язки їх учасників).

Існування правовідносин неможливе за відсутності одного (або декількох) зі складових елементів їх структури.

Договір є однією з підстав виникнення правовідносин. Договір установлює суб`єктний склад конкретних правовідносин, а також їх зміст. При цьому визначення предмета договору (об`єкта, з приводу якого такий договір укладається) у його змісті виступає обов`язковою умовою для породження обумовлених договором правових наслідків.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача.

Дана позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20. І хоча справа, яку розглядав Верховний Суд стосувалася інших правовідносин, суд вважає за можливе та доцільне взяти до уваги висновки, які стосуються лише підстав та умов заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повідомлення відповідача про відступлення права вимоги та докази направлення такого повідомлення відповідачу за кожним із договорів факторингу.

Також судом встановлено, що 10.04.2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 06037-04/2021, шляхом підписання такого електронним підписом W22293, а також Додатку № 1 до даного договору, внаслідок чого останній отримав кредит у розмірі 8 000 грн., строком на 30 днів, тобто до 09.05.2021 року, зі сплатою 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 відсотків на добу, процентна ставка фіксована.

Також між ними укладено 08.05.2021 року, Додаткову угоду № 3 до кредитного договору № 06037-04/2021 від 10.04.2021 року, відповідно до якої сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за договором на 7 днів, тобто до 14.05.2021 року. Будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості становить 13 800 грн. Вказана Додаткова угода підписана відповідачем, електронним підписом W82006.

30.11.2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 30112021-1, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пенею за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави вимкнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Також, сторони визначили терміни, що використовуються у даному договорі, зокрема реєстр боржників це інформація, що стосується боржників, оформлена за формою, встановленою в додатку № 1 (форма реєстру боржників в паперовому вигляді) і Додатку № 4 (форма реєстру боржників в електронному вигляді) до цього договору.

Вказаний додаток до суду, сторона позивача не надала, що унеможливлює встановити чи відповідає наданий позивачем витяг з Реєстру боржників формі, встановленій у додатку №1 до договору.

Відповідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 30112021-1 від 30.11.2021 року, ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 06037-04/2021 у розмірі 31 500 грн., яка складається з 8 000 грн. заборгованості по тілу кредиту та 23 500 грн. заборгованості по відсоткам

Однак даний витяг не містить підпису посадової особи і відтиску печатки ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм», а підписаний лише ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а тому не є належним доказом у справі, оскільки його зміст може бути змінено в односторонньому порядку та викладено в зручній для позивача формі, що не відповідає оригіналу.

Окрім того, представником позивача, надана суду договір факторингу не в повному обсязі, а саме, після аркушу № 2, який закінчується п. 1.6, слідує аркуш № 4, який розпочинається з п. 2.3., що не дає суду можливості дослідити всі умови такого.

Також, долучено повідомлення про відступлення прав вимог за договором про надання споживчого кредиту та/або фінансового кредиту від 30.11.2021 року, від ТзОВ «Фінансова аа компанія «Інвеструм», адресоване ОСОБА_1 , однак таке не містить підпису посадової особи і відтиску печатки ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм», як і підтвердження про його отримання ОСОБА_1

11.05.2021 року між ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № /681319, шляхом підписання такого одноразовим електронним цифровим підписом R97316, а також додатку № 1 до даного договору, внаслідок чого отримав кредит на споживчі потреби у розмірі 3 500 грн. строком на 25 днів, зі сплатою 912,5 відсотків річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 відсотків на добу, процентна ставка фіксована.

24.12.2021 року між ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24122021, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пенею за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави вимкнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Також, сторони визначили терміни, що використовуються у даному договорі, зокрема реєстр боржників інформація, що стосується боржників, оформлена за формою, встановленою в додатку № 1 (форма реєстру боржників в паперовому вигляді) і Додатку № 4 (форма реєстру боржників в електронному вигляді) до цього договору.

Вказаний додаток до суду, сторона позивача не надала, що унеможливлює встановити чи відповідає наданий позивачем витяг з Реєстру боржників формі, встановленій у додатку №1 до договору.

Відповідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 24122021 від 24.12.2021 року, ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № /68131 у розмірі 13 562, 50 грн., яка складається з 3 500 грн. заборгованості по тілу кредиту, 10 062, 50 грн. заборгованості по відсоткам.

Однак, даний витяг не містить підпису посадової особи і відтиску печатки ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група», а підписаний лише ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а тому не є належним доказом у справі, оскільки його зміст може бути змінено в односторонньому порядку та викладено в зручній для позивача формі, що не відповідає оригіналу.

Окрім того, представником позивача, надана суду договір факторингу не в повному обсязі, а саме, після аркушу № 5, який закінчується п. 5.1, на звороті такого слідує аркуш № 9, який розпочинається з п. 9.3, що не дає суду можливості дослідити всі умови такого.

01.05.2021 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4089920, шляхом підписання такого одноразовим електронним цифровим підписом М976255, а також паспорту споживчого кредиту, внаслідок чого отримав кредит на споживчі потреби у розмірі 5 300 грн. строком на 30 днів, зі сплатою 693,50 відсотків річних від суми кредиту в розрахунку 1,90 відсотків на добу, процентна ставка фіксована.

30.11.2021 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 30112021, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пенею за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави вимкнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Також, сторони визначили терміни, що використовуються у даному договорі, зокрема реєстр боржників це інформація, що стосується боржників, оформлена за формою, встановленою в додатку № 1 (форма реєстру боржників в паперовому вигляді) і Додатку № 4 (форма реєстру боржників в електронному вигляді) до цього договору.

Вказаний додаток до суду, сторона позивача не надала, що унеможливлює встановити чи відповідає наданий позивачем витяг з Реєстру боржників формі, встановленій у додатку №1 до договору.

Відповідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 30112021 від 30.11.2021 року, ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4089920 у розмірі 17 384 грн., яка складається з 5 300 грн. та 12 084 грн. заборгованості по відсоткам.

Однак даний витяг не містить підпису посадової особи і відтиску печатки ТзОВ «Авентус Україна», а підписаний лише ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а тому не є належним доказом у справі, оскільки його зміст може бути змінено в односторонньому порядку та викладено в зручній для позивача формі, що не відповідає оригіналу.

Окрім того, представником позивача, надана суду договір факторингу не в повному обсязі, а саме, після аркушу № 1, який закінчується п. 1.6, слідує аркуш №4, який розпочинається з п. 2.2.5 та завершується п. 3.9, на звороті якого слідує п. 9.6., що не дає суду можливості дослідити всі умови такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Верховний Суд у постанові від 03.11.2021 року у справі № 301/2368/14-и зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтверджений обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором.

На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також покликався Верховний Суд у постанові від 29.09.2021 року в справі № 2-879/11 (провадження 61-10005св21) з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимога до боржника після здійснення оплати за вказаним договором.

Аналізуючи вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що належних та допустимих доказів на підтвердження сплати ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» грошових коштів первісним кредиторам за передачу права грошової вимоги, та зарахування-їх на рахунок останніх позивачем не надано.

Крім цього, як відзначив Верховний Суд у постанові від 17.01.2020 року в справі № 916/2286/16, відсутність доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволені заяви про стягнення заборгованості.

Окрім того, на підтвердження позовних вимог представником позивача долучено розрахунки заборгованості за кредитними договорами.

Однак, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 75 від 04 липня 2018 року, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Водночас, долучені розрахунки заборгованості, які досліджені судом, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ними, укладення договорів на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначені розрахунки з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документами, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає представник позивача.

Враховуючи викладене вище, представником позивача не надано первинних документів щодо заборгованості за кредитними договорами, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за вищевказаними кредитними договорами.

Отож, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а тому у задоволенні таких слід відмовити.

За ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачу судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 279 ЦПК України, ст.ст. 3, 13, 16, 509, 512-514, 517, 526, 527, 530, 599, 610-612, 614, 639, 1048-1050, 1054, 1056-1, 1077 ЦК України, ст.ст 3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мусієвський В.Є.