Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/281/24

Провадження №2/377/210/24

27 червня 2024 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді Бабич Н.С., за участю секретарів судового засідання Гніденко Н.П., Пскової А.І., за відсутності учасників справи, розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання,

У С Т А Н О В И В

08 квітня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Климчук В.В., звернулась до суду з вказаним позовом та, посилаючись на статті 191, 198-201 СК України, просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця з дня звернення до суду до закінчення нею навчання у Національному авіаційному університеті, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач ОСОБА_2 є батьком позивачки, а ОСОБА_3 є її матір`ю. Батьки позивачки перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 18 серпня 2007 року. ОСОБА_2 , який є пенсіонером, до повноліття позивачки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , сплачував аліменти на її утримання на користь її матері ОСОБА_3 згідно з рішенням суду у справі № 2-291/2006 від 21 червня 2006 року, розмір яких становив 3 500 грн щомісяця. Після досягнення повноліття позивачка не працює та навчається на першому курсі у вищому навчальному закладі - Національному авіаційному університеті на денній формі навчання за кошти державного бюджету відповідно до договору від 08 серпня 2023 року, укладеного з навчальним закладом її матір`ю. Під час навчання позивачка проживає в орендованій квартирі у місті Києві. Договір оренди укладений матір`ю позивачки, вартість оренди, без урахування комунальних послуг, складає 10 000 грн щомісяця. Зважаючи на навчання та тимчасове проживання в іншому населеному пункті, позивачка потребує матеріальної допомоги, яку її мати не може надавати одноособово у розмірі, достатньому для задоволення базових потреб студента. Відповідач інших утриманців не має, є власником двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Усі витрати на утримання позивачки несе її мати. Батько позивачки не надає матеріальної допомоги добровільно, тому на період навчання у вищому навчальному закладі позивачка потребує матеріальної підтримки та звернулась до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді від 17 квітня 2024 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 14 травня 2024 року.

Ухвалою суду від 14 травня 2024 року клопотання позивачки про витребування доказів задоволено, витребувано докази в Головного управління Державної податкової служби у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, на підставі пункту 4 частини другої статті 223, частини четвертої статті 223 ЦПК України судове засідання відкладено на 28 травня 2024 року.

28 травня 2024 року від третьої особи ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення, в яких вона просила задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що батько позивачки ОСОБА_2 може надавати допомогу на утримання дочки на час навчання у розмірі частки його доходів. Зазначила, що на даний час вона не працює, її офіційний дохід складається з допомоги особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, розмір якої становить 264,50 грн. Також вона має неофіційний дохід від 6 000 до 12 000 грн в місяць, надає в приватному порядку послуги логопеда, масажиста. Оскільки вона не може повністю забезпечити потреби дочки, яка продовжує навчання, їй також допомагають її батьки- пенсіонери.

28 травня 2024 року справу знято з розгляду, судове засідання призначено на 14 червня 2024 року.

11 червня 2024 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій по суті позову свою позицію не висловив, проте просив зменшити розмір аліментів. Вказав на те, що він є іпотекодавцем, а предметом іпотеки є двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 . За 2023 рік його фактичний дохід був невеликий, на підтвердження якого він надав відповідну довідку Пенсійного фонду України, тому в нього з`явилась заборгованість по сплаті іпотеки та комунальних послуг. Зазначив, що ДВС у місті Славутичі відповідно до рішення Славутицького міського суду у справі № 377/979/23, провадження № 2/377/47/24, та у справі № 377/945/23, провадження № 3/377/35/25, заблоковано його рахунки. Звертав увагу на те, що договір оренди житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , не посвідчений нотаріально, його укладено з ОСОБА_4 , а згідно з платіжками ОСОБА_3 здійснює перекази на ім`я ОСОБА_5 .

14 червня 2024 року справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого судді Бабич Н.С. у відпустці, судове засідання призначено на 26 червня 2024 року.

Учасники справи в призначене судове засідання не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України.

Позивачка та її представник отримали судові повістки завчасно в електронному вигляді на номер мобільного телефону, що підтверджується довідками про доставку повідомлення у додаток «Viber», адвокат Климчук В.В. в інтересах ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Відповідач отримав судову повістку завчасно в електронному вигляді на номер мобільного телефону, що підтверджується довідкою про доставку SMS, причини неявки суду не повідомив.

Третя особа отримала судову повістку завчасно в електронному вигляді на номер мобільного телефону, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber», подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги.

За змістом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що узгоджується з положенням частини другої статті 247 ЦПК України.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11, та частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 04 травня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, ОСОБА_1 , позивачка у справі, народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в Книзі реєстрації актів громадянського стану про народження 04 травня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 70. ОСОБА_3 , третя особа, та ОСОБА_2 , відповідач, являються її батьками ( а.с. 8).

Батьки позивачки перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 07 серпня 2007 року, актовий запис №65, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області 18 вересня 2007 року ( а.с.9).

Позивачка ОСОБА_1 та її мати ОСОБА_3 , третя особа у справі, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади №2024/001060686 від 31 січня 2024 року, № 2024/003129994 від 28 березня 2024 року відповідно ( а.с.11 зв. ст.).

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 21 червня 2006 року у справі №2-291/2006, яке набрало законної сили 01 липня 2006 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки його доходу щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 травня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття ( а.с.10).

08 серпня 2023 року Національний авіаційний університет, вступник ОСОБА_1 та її законний представник ОСОБА_3 уклали договір, предметом якого є навчання в Національному авіаційному університеті за денною формою здобуття вищої освіти за освітньою програмою біомедична інженерія за спеціальністю 163 біомедична інженерія для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра на факультеті екологічної безпеки, інженерії та технологій з фінансуванням навчання за рахунок державного бюджету ( а.с.12).

Довідкою №78 від 01 квітня 2024 року підтверджено, що ОСОБА_1 є студенткою 1 курсу денної форми навчання факультету екологічної безпеки, інженерії та технологій Національного авіаційного університету ІV рівня акредитації. Термін навчання за освітнім ступенем бакалавр з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2027 року ( а.с.13).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з цим припинилось стягнення аліментів на її утримання з її батька ОСОБА_2 на користь її матері ОСОБА_3 .

Згідно з розрахунком, наведеним у позовній заяві, витрати на утримання ОСОБА_1 становлять: 8000 грн- на придбання продуктів харчування; 3000 грн на придбання одягу, взуття; 1000 грн- на придбання господарсько-побутових товарів (особиста гігієна, хімія, косметика); 300 грн- оплата послуг мобільного зв`язку; 500 грн- послуги лікування та профілактичні заходи, відвідування перукарні; витрати, пов`язані з її навчанням становлять: 10 000 грн- оплата вартості проживання в орендованій квартирі за місцем навчання; близько 1000 грн- оплата комунальних послуг за місцем фактичного проживання під час навчання; 1 200 грн-транспортні витрати; 700 грн- товари для навчання (зошити, підручники, папір для друку, канцтовари, послуги друку, ксерокопіювання) (а.с.3).

Оскільки позивачка досягла повноліття та продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач не надає її в добровільному порядку, позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на її утримання на період її навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

При вирішенні цього спору суд виходить з такого.

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність та безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно із статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У частині першій статі 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08 травня 2023 року у справі №756/9882/19 ( провадження № 61-2065св23).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вступила на навчання з 01 вересня 2023 року до Національного авіаційного університету ІV рівня акредитації та після досягнення повноліття продовжила навчання у вказаному закладі за денною формою навчання.

Навчання є безкоштовним, проте мати позивачки несе загальні витрати на її утримання та навчання відповідно до розрахунку, наведеного у позовній заяві. На підтвердження цих обставин позивачка також надала роздруківки платіжних інструкцій АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до яких ОСОБА_3 перерахувала на ім`я ОСОБА_5 грошові кошти за проживання позивачки в орендованій квартирі за місцем навчання: 19.10.2023 894,47 грн; 20.11.2023 1190,95 грн; 20.12.2023 1 316,58 грн; 21.01.2024 1 306,53 грн;01.11.2024 10 050 грн; 01.10.2023 10 050 грн; 01.01.2024 10 050 грн; 01.12.2023 10 050 грн; 01.02.2024 10 050 грн; 01.03.2024 10 050 грн; 01.04.2024 10 050 грн ( а.с 16-21).

Відповідач у заяві звертає увагу на те, що договір оренди житлового приміщення не завірений нотаріально, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , але перекази здійснені на ім`я ОСОБА_5 .

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статі 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування ( частина перша статті 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Суд погоджується, з тим, що при визначенні розміру аліментів мають бути враховані, зокрема, витрати на оплату проживання за місцем знаходження навчального закладу. Позивачка на підтвердження цих обставин надала договір оренди житлового приміщення від 31 серпня 2023 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (далі-договір оренди).

Відповідно до пункту 1.1. договору оренди орендодавець передає, а орендар приймає у строкове, оплатне користування житлове приміщення квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Строк дії договору починається з дня його укладення сторонами та до 31 серпня 2024 року. Сторони погодили, що строк дії договору може бути змінений лише за взаємною згодою сторін ( п.2.1., 2.2. договору оренди).

Орендна плата за використання об`єкту та майна в ньому за один місяць становить 10 000,00 грн. В орендну плату не входить оплата комунальних платежів ( п.3.1. договору оренди).

Згідно з частиною 1 статті 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла-одна сторона -власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Договір найму житла укладається у письмовій формі. Договір оренди житла з викупом підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню ( стаття 811 ЦК України).

Національний авіаційний університет, де продовжує навчатися позивачка, розташований у місті Києві, про що зазначено в довідці №78 від 01.04.2024, виданій ОСОБА_1 .

Таким чином, наданий договір оренди житлового приміщення від 31 серпня 2023 року є належним доказом підтвердження тих обставин, що у зв`язку з продовженням навчання позивачка потребує здійснення витрат на оплату проживання за місцем навчання, які у період з 01.10.2023 по 01.04.2024 здійснювала її мати, третя особа у справі. Сам факт перерахування третьою особою плати за оренду квартири на рахунок іншої особи- ОСОБА_5 , на що звертає увагу відповідач, цих обставин не спростовує.

Доказів щодо стану здоров`я повнолітньої дочки відповідача та третьої особи ОСОБА_1 суду не надано. У позовній заяві вказано, що позивачка має задовільний стан здоров`я, хронічні захворювання відсутні.

Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання, суд виходить з такого.

Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 28 липня 2006 року по теперішній час, що підтверджується інформацією №15-08/640 від 10 квітня 2024 року, наданою Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, та відповіддю №547757 від 17 квітня 2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру ( а.с.38,39).

Квартира, в якій зареєстрований відповідач, належить йому на праві приватної власності ( розмір частки 1/1) на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, серія та номер:3875, посвідченого 21.11.2005 приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В. Вказана квартира є предметом іпотеки на підставі іпотечного договору, серія та номер:3891, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області 21.11.2005, іпотекодавцем за яким є ОСОБА_2 , іпотекодержателем- Акціонерний поштово-пенсійний банк «Аваль», . Основне зобов`язання, яке забезпечено іпотекою: додаткова угода до кредитного договору №014/2326/32005 від 21.11.2005, серія та номер: №014/2326/32005/81-1-0-00/16458, виданий 23.03.2015, видавник: ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Вказані обставини підтверджуються Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №373244422 від 08.04.2024 (а.с 22-23).

Згідно з довідкою про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_2 № 10628/05-16 від 22 травня 2024 року, наданою Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області на виконання вимог ухвали суду від 14 травня 2024 року, за період з 01.12.2023 по 31.05.2024 розмір його нарахованої пенсії ( включаючи індексацію) становить 90 815,46 грн ( в середньому 15 135,91 грн на місяць); розмір пенсії фактично виплачений складає 69 620, 68 грн ( в середньому 11 603,44 грн). Також за період з грудня 2023 року по квітень 2024 року здійснювались відрахування коштів з пенсії на суму 21 194,78 грн ( в середньому 4 238,96 грн), за червень 2024 року відрахування відсутні ( а.с. 73).

Відповідач на підтвердження його фактичного доходу за 2023 рік також надав довідку про доходи № 3417 4741 4993 1460, видану Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, відповідно до якої сума фактично отриманої ним пенсії за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 становить 95 780,84 грн ( в середньому 7 981,74 грн на місяць у 2023 році) (а.с. 97).

Наявність у відповідача інших джерел доходів під час розгляду справи не встановлена, оскільки як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого/перерахованого податку та військового збору, що надійшли від Головного управління Державної податкової служби у Київській області за №10001/5/10-36-12-03-02 від 15 травня 2024 року на виконання вимог ухвали суду від 14 травня 2024 року, за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 відомості відносно ОСОБА_2 відсутні (а.с. 85-86).

Доказів щодо стану здоров`я відповідача та наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина матеріали справи не містять.

Частиною 2 статті 200 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

З`ясовуючи питання щодо можливості надання утримання повнолітній дочці відповідача та третьої особи другим з батьків, тобто матір`ю позивачки, суд виходить з такого.

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого/перерахованого податку та військового збору станом на 24.05.2024, які надала третя особа, за період з 1 кварталу 2023 року по 1 квартал 2024 року ОСОБА_3 отримувала дохід від Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради у вигляді суми відшкодування (внаслідок Чорнобильської катастрофи) по 264, 50 грн щомісяця (а.с. 77-78).

З її письмових пояснень також вбачається, що вона офіційно не працює, але отримує неофіційний дохід у розмірі 6 000 12000 грн щомісяця, надає в приватному порядку послуги логопеда, масажиста, утримувати дочку їй також допомагають батьки -пенсіонери (а.с. 76).

Доказів скрутного матеріального становища, що унеможливлює матір`ю утримувати свою повнолітню непрацездатну дочку, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, суду не надано, як і доказів її непрацездатності.

Доказів щодо стану здоров`я третьої особи матеріали справи також не містять.

При ухваленні рішення, суд бере до уваги, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 753/20347/20. Аналогічні висновки зроблені у постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20

Крім того, за змістом статті 198 СК України саме на батьків покладено обов`язок утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Оцінюючи надані докази, суд враховує, що позивачка, повнолітня дочка відповідача та третьої особи у справі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення повноліття продовжує навчання, не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків.

Суд не встановив обставин, які б перешкоджали відповідачу ОСОБА_2 у виконанні його батьківських обов`язків стосовно повнолітньої дочки ОСОБА_1 у зв`язку з продовженням нею навчання.

Беручи до уваги принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дітей, матеріальне становище платника аліментів, матеріальне становище стягувача аліментів, необхідні витрати на утримання повнолітньої дочки, інші обставини, передбачені частиною першою статті 182 та частиною 2 статті 200 СК України, які підлягають застосуванню до даних правовідносин в силу статті 200 цього Кодексу, суд вважає правильним задовольнити позов частково та стягнути на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період її навчання в Національному авіаційному університеті, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років, аліменти у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача щомісяця, що буде необхідною та достатньою його участю як батька в утриманні повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Позовні вимоги в частині стягнення аліментів в іншому розмірі є недоведеними, доказами не підтвердженими, тому задоволенню не підлягають.

Інші доводи, наведені відповідачем у заяві, не впливають на висновок суду щодо необхідності стягнення з відповідача аліментів у вказаному розмірі.

Виходячи із змісту статті 201, частини першої статті 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову, тобто з 08 квітня 2024 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Таким чином, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України, статей 1-4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи з такого розрахунку: 1 211,20 грн ( сума судового збору, що підлягає сплаті) х 68% (відсоток розміру задоволених позовних вимог) : 100 = 823,62 грн - сума судового збору, пропорційна відсотку розміру задоволених позовних вимог, від сплати якого позивачка звільнена на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

За змістом пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша статті 137 ЦПК України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат ( частина друга статті 137 ЦПК України).

За правилом частини третьої вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як зазначено у пункті 3 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

У попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат, наведеному в позовній заяві, позивачка вказала, що її судові витрати на професійну правничу допомогу становлять 6 000 грн (а.с.5).

Судом встановлено, що адвокат Климчук Вікторія Володимирівна здійснювала представництво інтересів позивачки у справі згідно з ордером серії СВ № 1084369 від 08 квітня 2024 року (а.с. 29), надавала правничу допомогу на підставі договору про надання правової допомоги №3-04-24-Ц від 04 квітня 2024 року (а.с.24-26).За умовами цього договору позивачка зобов`язана сплатити адвокату винагороду за надання професійної правничої допомоги у формі гонорару (п.4.1). Розмір гонорару за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, визначається за домовленістю сторін. Додатком № 1 до вказаного договору є перелік робіт, послуг, які надаються клієнту на виконання договору.

Відповідно до акту приймання виконання наданих послуг від 08 квітня 2024 року ОСОБА_1 прийняла від адвоката Климчук Вікторії Володимирівни наступні послуги: зустріч з клієнтом, вивчення наданих клієнтом документів, нормативних актів та матеріалів судової практики щодо предмету звернення, збирання доказів; складення позовної заяви, оформлення додатків до неї (в т.ч. послуг друку, ксерокопіювання, засвідчення копій документів), подача документів до суду, загальна вартість послуг адвоката складає 6 000 грн.

Оплата послуг адвоката згідно з договором № 3-04-24-Ц підтверджується роздруківками платіжної інструкції АТ КБ «ПриватБанк»№ 0.0..1 від 05 квітня 2024 року та № @2PL861530 від 05 квітня 2024 року на суму 6000 грн ( а.с. 27,28).

Отже, суд вважає, що розмір судових витрат позивача, пов`язаних з професійною правничою допомогою, в сумі 6 000 гривень є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами, співмірним зі складністю справи та наданими послугами.

Клопотання про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу відповідач до суду не подав.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог про стягнення понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, які, з урахуванням пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи із розміру фактично наданої правової допомоги, у розмірі 4 080 грн та такого розрахунку: 6 000 грн : 100 х 68% = 4 080 грн (сума судових витрат на професійну правничу допомогу пропорційно відсотку задоволених позовних вимог).

Керуючись статтями 258- 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця на її утримання як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, починаючи з 08 квітня 2024 року і до закінчення навчання у Національному авіаційному університету, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 823 гривні 62 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 080 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Повне рішення суду складено 27 червня 2024 року.

Суддя Н. С. Бабич