Провадження №2/205/1005/24
РІШЕННЯ

іменем України

27 травня 2024 року

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Зибалової П.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу №205/13465/23 за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності на квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

11.12.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності на квартиру.

Позов обґрунтовано тим, що позивачу на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 на підставі біржового контракту № 25427 від 10.08.1999 року, реєстраційний номер 25427-99. Оригінал вказаного контракту втрачений у зв`язку з військовими діями, які відбувались в м. Маріуполь Донецької області. Отримати дублікат правовстановлюючого документу наразі неможливо.

На підставі викладеного позивач просить визнати за ним право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі біржового контракту № 25427 від 10.08.1999 року, реєстраційний номер 25427-99.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.12.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2024 року підготовче засідання закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Від позивача надійшла заява, в якій просив розгляд справи провести за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити.

Від представника відповідача Маріупольської міської ради Донецької області Бастриги С.М. надійшла заява, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі біржового контракту № 25427 від 10.08.1999 року, реєстраційний номер 25427-99 (а.с. 22-23).

У відповіді Комунального комерційного підприємства «Міське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість» від 07.03.2023 року № 23 щодо надання інформації та документів стосовно вищевказаної квартири зазначено про неможливість вивезення первинних та інших документів Підприємства у зв`язку з відсутністю доступу до них, які безпосередньо знаходяться в зоні бойових дій м. Маріуполь Донецької області з початку агресії РФ стосовно України, а саме з 24.02.2024 року (а.с. 17).

01.07.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000498 внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 438 КК України (а.с. 20).

У зв`язку з військовими діями, які проходили у м. Маріуполі, починаючи з 24.02.2022 року, правовстановлюючі документи на квартиру було втрачено позивачем.

На теперішній час отримати дублікат біржового контракту, підтверджуючий право власності на вищезазначену квартиру позивач не має можливості, у зв`язку з тим, що м. Маріуполь Донецької області визнано тимчасово окупованою територією відповідно до п. 2 Розділу ІІ Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань Реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022 року.

Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

У відповідності із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Враховуючи обставини справи, а також те, що позивач на теперішній час позбавлений можливості відновити оригінал біржового контракту на належне йому нерухоме майно, отримати дублікат правовстановлюючого документу, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та визнання права власності за позивачем на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі біржового контракту № 25427 від 10.08.1999 року, реєстраційний номер 25427-99.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

В той же час, враховуючи обставини справи та відсутність порушень прав позивача з боку відповідача, суд дійшов висновку про покладення судових витрат на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 316-319, 321, 328, 392 ЦК України, статтями 4, 12, 16, 81, 141, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності на квартиру - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на квартиру, корисною площею 32,70 кв.м., житловою площею 17,50 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить позивачу на підставі біржового контракту № 25427 від 10.08.1999 року, реєстраційний номер 25427-99.

Судові витрати покласти на позивача ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Г.Остапенко