Справа №488/1055/21
Провадження №22-ц/812/1144/24
У Х В А Л А

27 червня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі суддів:

Кушнірової Т.Б. (доповідач у справі),

суддів: Лівінського І.В., Локтіонової О.В.,

заслухавши суддю - доповідача: Кушнірову Т.Б.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 лютого 2024 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про визнання договору позики недійсним та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дійсною розписки, визнання права на спадщину, визнання права власності, стягнення інфляційних втрат,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 лютого 2024 року в задоволені позовних вимог за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання договору позики недійсним відмовлено.

В задоволені позовних вимог за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дійсною розписки, визнання права на спадщину, визнання права власності, стягнення інфляційних втрат відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 вересня 2021 року, а саме - арешт та заборону відчуження 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Не погодившись з вищевказаним рішенням районного суду, 24 червня 2024 року ОСОБА_1 оскаржила його шляхом подачі апеляційної скарги, засобами поштового зв`язку, на адресу Миколаївського апеляційного суду.

Із змісту прохальної частини апеляційної скарги видно, що ОСОБА_1 , крім іншого, просить постановити ухвалу, якою накласти арешт на майно ОСОБА_3 ( частку квартири за адресою АДРЕСА_2 ) та ухвалу, якою накласти арешт на майно ОСОБА_2 однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_3 та земельну ділянку в розмірі два гектара в Єланецькому районі Миколаївської області Ясногородської сільської ради).

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Статтею 151 ЦПК України передбачено зміст і форму заяви про забезпечення позову, яка подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Отже, для вирішення питання щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно має бути подана відповідна заява, як це передбачено ст. 151 ЦПК України.

Натомість, така заява не подана учасником справи, апеляційна скарга теж не містить жодних обґрунтувань необхідності забезпечення позову.

Згідно з ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині ухвалення судового рішення про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, особі, яка її подала.

Керуючись ст.ст.151, 153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 лютого 2024 року в частині ухвалення судового рішення про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і з цього часу протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Судді: Т.Б. Кушнірова

І.В. Лівінський

О.В. Локтіонова