Справа № 226/1147/24

Провадження №2/226/340/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

27.06.2024 Димитровський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Салькової В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача

Позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі Відокремленого підрозділу «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Мирноградтепломережа» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за теплову енергію. В обґрунтування вимог зазначив, що він є теплопостачальним підприємством, яке виробляє теплову енергію для забезпечення споживачів послугами з централізованого опалення. Відповідач є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка знаходиться у житловому будинку, підключеному до системи централізованого теплопостачання. На відповідача відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , відповідно до якого нараховується плата за теплову енергію. В опалювальні періоди 2020-2023 років між сторонами склалися договірні відносини на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги». В квартирі відповідача встановлено індивідуальне опалення. Житловий будинок, в якому мешкає відповідач, обладнано приладом обліку теплової енергії, який прийнято на абонентський облік в якості комерційного. Відповідно п.п.14, 38 Постанови №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» відокремлення (відключення) від системи централізованого опалення та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку/будівлі. Обов`язком споживача житлово-комунальних послуг, до яких, в тому числі, належать послуги з постачання теплової енергії, незважаючи на те, є споживач власниками квартири чи наймачем, є своєчасна оплата спожитих послуг, які надавалися відповідачу в опалювальні періоди 2020-2023 років відповідно до актів про підключення житлового будинку, в якому мешкає відповідач, до мереж теплопостачання за встановленими тарифами. За період з 01.10.2020 до 01.11.2023 відповідачу за особовим рахунком № НОМЕР_1 відповідно до Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22.11.2018, Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, постанови КМУ від 21.08.2019 №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» було нараховано заборгованість, виниклу в цей період за несплату послуг з надання теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби опалення в розмірі 7540,43 грн. Оскільки в добровільному порядку вказана сума відповідачем позивачу не сплачена, позивач просить суд стягнути її з відповідача на його користь. Крім цього, в порядку ст.625 ЦК України позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь інфляційні втрати за період з 01.12.2020 по 01.02.2022 в розмірі 178,12 грн, 3% річних в сумі 59,92 грн за період з 01.12.2020 до 01.02.2022, а також заборгованість за абонентське обслуговування в розмірі 759,41 грн за період з 01.10.2020 до 01.11.2023, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн та 35,00 грн за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

07.05.2024 ухвалою судді позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків, а саме, зазначення реєстраційного номера облікової картки платника податків або номера і серії паспорта відповідача, номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти, а також відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету.

15.05.2024 позивачем подано суду заяву про усунення вищезазначених недоліків позовної заяви.

Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 22.05.2024 вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив та встановлено відповідачу право подати до суду заперечення на відповідь протягом днів, що залишились з моменту отримання відповіді на відзив до початку розгляду справи по суті.

Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.05.2023 у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 08.01.20214, серія та номер: 8, відомості щодо іншого речового права власності, іпотеки, обтяження відносно квартири станом на 18.05.2023 відсутні.

Як вбачається з актів про підключення та відключення жилого будинку АДРЕСА_3 до системи централізованого опалення, у опалювальні періоди 2020-2023 років будинок підключався до та відключався від системи централізованого опалення у звичайному режимі (жовтень-листопад та квітень відповідно).

Квартира відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , відключена від систем ЦО і ГВП, що підтверджується відповідним актом від 20.08.2009.

Відповідно до наданих позивачем письмових розрахунків заборгованість за надану теплову енергію за адресою проживання відповідача (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) за період з 01.10.2020 до 01.11.2023 складає 7540,43 грн, інфляційні втрати за період з 01.12.2020 по 01.02.2022 178,12 грн, 3% річних 59,92 грн за період з 01.12.2020 до 01.02.2022, заборгованість за абонентське обслуговування 759,41 грн за період з 01.10.2020 до 01.11.2023.

Як вбачається з розрахунків позивача, заборгованість за теплову енергію складається з нарахувань відповідачеві вартості оплати послуг централізованого опалення, які, як виходить зі змісту позовної заяви, відповідачем не сплачувались. Також позивачем висунуті і похідні від основної вимоги стягнення інфляційних витрат, 3% річних та заборгованості за абонентське обслуговування.

V. Оцінка суду

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Постановою КМУ від 21.08.2019 №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» (далі Правила №830) тощо.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Пунктом другим частини першої статті 5 наведеного вище Закону визначено, що комунальними послугами є в тому числі послуги з постачання теплової енергії.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання, за умови отримання ним відповідних послуг він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії.

Верховним Судом у постанові від 27.02.2019 у справі №334/2789/15-ц визначене, що ні ЦК України, ні Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», ні Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення не передбачені випадки, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідачів від оплати за фактично надані послуги.

Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання, за умови отримання ним відповідних послуг він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії.

Згідно з п.п.3,8 Правил №830 опалювальний період період, протягом якого теплопостачальні організації постачають теплову енергію для потреб опалення. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами.

Відповідно до абзацу 6 п.14 Правил №830 відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку.

Отже, всі співвласники будинку сплачують обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та функціонування внутрішньобудинкової системи опалення будинку, а залишок теплової енергії, спожитої будинком (загальний обсяг якого фіксується вузлом комерційного обліку теплової енергії), розподіляється між житловими/нежитловими приміщеннями, до яких безпосередньо постачається теплова енергія.

За положеннями ч.2 ст.382 ЦК України та норм Закону України від 14.05.2015 №4117 «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир у багатоквартирному будинку є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання, зобов`язані брати участь в утриманні будинку відповідно до своєї частки у майні будинку. Відключення мешканців багатоквартирних будинків від мереж централізованого теплопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такого обов`язку, оскільки внутрішньобудинкові системи теплопостачання належать до інженерного обладнання та є його невід`ємною частиною. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Отже, співвласники усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку.

Відповідно до наявних у справі відомостей про підключення та відключення жилого будинку АДРЕСА_3 до системи централізованого опалення, належними і допустимими доказами позивачем підтверджене підключення будинку до системи згідно з актами, що стосується опалювального сезону 2020-2023 років.

Згідно з наданими позивачем письмовими розрахунками плата за отримання послуг опалення місць загального користування та забезпечення функціонування системи опалення відповідачем з 01.10.2020 до 01.11.2023 не здійснювалася.

З огляду на наведене, наявні підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за несплату послуг з надання теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби опалення, за період з 01.10.2020 до 01.11.2023 в розмірі 7540,43 грн, інфляційних втрат за період з 01.12.2020 по 01.02.2022 в розмірі 178,12 грн, 3% річних в сумі 59,92 грн за період з 01.12.2020 до 01.02.2022, а також заборгованості за абонентське обслуговування в розмірі 759,41 грн за період з 01.10.2020 до 01.11.2023.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами

Згідно з ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при пред`явленні позову сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн. Оскільки судом вимоги позивача задовольняються повністю, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Що стосується стягнення витрат, пов`язаних з отриманням відомостей з Державного реєстру речових прав в розмірі 35,00 грн, суд зазначає таке.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків,спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначається положеннями статей 141-142 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст.140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат.

Виходячи з системного тлумачення норм, що регулюють поняття судових витрат та порядок стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд не вбачає правових підстав для стягнення заявлених позивачем витрат за отримання інформації з Державного реєстру речових прав. З огляду на це у стягненні витрат в розмірі 35,00 грн за отримання інформації з реєстру слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,5,10-13,141,259,263-265,280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (Донецька область, м. Дружківка, вул. Космонавтів, 39, код за ) в особі Відокремленого підрозділу «Виробнича одиниця ОКП «Донецьктеплокомуненерго» «Мирноградтепломережа» до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за теплову енергію задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість за теплову енергію в розмірі 7540 грн 43 коп. за період з 01.10.2020 до 01.11.2023, інфляційні втрати за період з 01.12.2020 по 01.02.2022 в розмірі 178,12 грн грн, 3% річних в розмірі 59,92 грн за період з 01.12.2020 до 01.02.2022 та заборгованість з плати за абонентське обслуговування за період з 01.10.2020 до 01.11.2023 у розмірі 759 грн 41 коп., а всього 8537 (вісім тисяч п`ятсот тридцять сім) грн 88 коп., перерахувавши вказані суми на розрахунковий рахунок IBAN: НОМЕР_3 , банк ПАТ «БАНК «УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ», призначення платежу: за судовим рішенням м. Мирноград.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» судовий збір в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп., перерахувавши вказану суму на розрахунковий рахунок IBAN: НОМЕР_3 , банк ПАТ «БАНК «УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ», призначення платежу: за судовим рішенням м. Мирноград.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене 27.06.2024.

Суддя: В.С. Салькова