ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до держави України в особі Дніпропетровської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури,

-за апеляційною скаргою Дніпропетровської обласної прокуратури,

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

10.11.2023 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до держави України в особі Дніпропетровської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури, в якому позивач просив стягнути з державного бюджету України на свою користь компенсацію моральної шкоди у розмірі 2 343 000 грн., компенсацію матеріальної шкоди у розмірі 100 000 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до держави Україна в особі Дніпропетровської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури задоволено.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди - 2 343 000 грн., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 100 000 грн., судові витрати по оплаті витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

07.03.2024 рокувід Дніпропетровської обласної прокуратуринадійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2024 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди.

Не доведена вартість витрат на правничу допомогу у розмірі 100 000 грн. та 20 000 грн.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходив.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Представник Дніпропетровської обласної прокуратури Путненко Н.К. доводи апеляційної скарги підтримала.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Пантюхов В.С. проти задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на те, що суд першої інстанції дослідив всі докази та надав їм належну юридичну оцінку.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції зміні, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:

18.04.2014р. ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 0000222 від 28.06.2013р. було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. № 10-11). ОСОБА_1 було повідомлено про підозру в тому, що він 28.06.2013р. приблизно о 02год. 50хв., в темний час доби, через порушення правил безпеки дорожнього руху, а саме п.п.1.5, 2.3. б) т а 12.1 Правил дорожнього руху (не обрав безпечної швидкості), керуючи автомобілем ВАЗ 21093, державний номер НОМЕР_2 , в районі ел.опори № 53 по вул. Крилова в Дзержинському районі м. Кривого Рогу допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини та наїзд на нерухому перешкоду (насип ґрунту), після чого відбулося його перекидання.

Обвинувальний акт 09.07.2014р. було скеровано до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с. № 12-13).

Під час судового розгляду кримінального провадження 31.01.2023р. стороною обвинувачення було подано суду постанову про відмову від публічного обвинувачення та ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.01.2023р. кримінальне провадження № 0000222 від 28.06.2013р. відносно ОСОБА_1 , за ознаками кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 286 КК України, було закрито у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання обвинувачення (а.с. № 14-15).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14.06.2023р. ухвала Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.01.2023р. була залишена без змін (а.с. № 17-19).

Отже, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000222 тривало з 28.06.2013р. до 09.07.2014р., а судовий розгляд - з 22.08.2014р. до 14.06.2023р. ( а.с. № 97-115).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ОСОБА_1 було спричинено матеріальну та моральну шкоду через те, що знадобилося майже 10 років для того, щоб довести невинуватість позивача у ДТП, що сталася 28.06.2013р. у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.

Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Але колегія суддів апеляційного суду погодитись з такими висновками у повній мірі не може з огляду на таке.

Статтею 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено право на відшкодування шкоди у випадках, зокрема, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Таким чином, позивач має право на відшкодування шкоди, виходячи з наведеного положення діючого законодавства, а тому доводу прокурора у апеляційній скарзі не можуть бути прийняті до уваги, щодо не доведення заподіяння шкоди.

Щодо розміру відшкодування моральної шкоди.

Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Позивач надав суду такий розрахунок: Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2024р.» мінімальна заробітна плата з 01.01.2024р. встановлена у розмірі 7 100 грн.

Оскільки мінімальна заробітна плата станом на час розгляду справи складає 7 100 грн., відповідно сума мінімальної моральної шкоди розраховуються наступним чином: 7 100 грн. х 110 місяців під слідством та судом = 781 000 грн. х 3 = 2 343 000грн., з яким погодився суд першої інстанції.

Враховуючи, що позивач, який отримав черепно-мозкову травму майже 10 років був під кримінальним переслідуванням і справа відносно нього була закрита з реабілітуючи підстав, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову про відшкодування моральної шкоди у повному обсязі.

Таке відшкодування буде відповідати критеріям розумності, достатності та справедливості.

Щодо стягнення 100 000 грн. матеріальної шкоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Із положень ст.137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Так в матеріалах цивільної справи на а.с.46 є копія квитанції, з якої вбачається, що позивач відповідно до прибуткового касового ордеру № 29/12/16 сплатив своєму захиснику адвокату Пантюхову В.С. 50 000 грн., інших доказів, а саме того, що позивач сплатив захиснику 100 000 грн., як зазначено у позові, в матеріалах цивільної справи не містять, а тому рішення суду першої інстанції в цієї частині підлягає зміні.

Щодо стягнення 20 000 грн. професійної правничої допомоги.

На а.с.142 міститься додаткова угода до договору № 05/1 від 05 квітня 2023 року, у якій зазначено, що Клієнт сплачує Бюро гонорар в розмірі 20 000 грн., після проведення всіх необхідних дій адвокатом та не пізніше 3 робочих днів після фактичного отримання відшкодування шкоди на свій рахунок.

Рішення суду першої інстанції ще не набрало чинності та ще не розпочато його виконання.

Матеріали цивільної справи не містять фінансового документу (ордеру, квитанції та таке інше), що позивач заплатив своєму представнику 20 000 грн. (тобто поніс відповідні витрати), а тому не має підстав для стягнення зазначеною суми на користь позивача на відшкодування зазначених витрат.

При таким обставинах апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції зміні у зазначеній частині.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи, в оскаржуваному рішенні є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково у наведеній частині.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2024 року в частині стягнення матеріальної шкоди та витрат на професійну правничу допомогу змінити.

В частині відшкодування моральної шкоди, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2024 року, залишити без змін.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

В задоволенні іншій частини позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 09.04.2024 року.

Судді: