Справа № 369/2587/24
Провадження № 2/369/4182/24
31.05.2024 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
секретаря Соловюк В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), звільнення майна з-під арешту,
У лютому 2024 року Позивач ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом про звільнення майна з-під арешту. Вимоги мотивувала тим, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №357791620 від 11.12.2023 отримана інформація стосовно громадянки ОСОБА_1 - що відносно неї Відділом державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції було накладено арешт нерухомого майна та оголошено заборону на відчуження всього нерухомого майна від 20.05.2014 17:51:37 за № 5721091.
На адвокатський запит до Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не отримала будь-якої інформації.
У позасудовому порядку вирішити питання зняття арешту не має можливості, оскільки виконавець позбавлений можливості вчиняти будь-які виконавчі дії після закриття виконавчого провадження, його знищення.
Враховуючи вищевикладене, позивач з посиланням на ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321, ст. 391 ЦК України, ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" просить суд зняти арешт з усього нерухомого майна шляхом скасування запису про арешт нерухомого майна, який зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером обтяження 5721091, внесеного на підставі постанова, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 38648204, виданий 01.04.2014, видавник: Відділ ДВС Києво-Святошинського РУЮ.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, її представник адвокат Істоміна В.Л. подала заяву про слухання справи у їх відсутності, просила задовольнити позов, та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Представник Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутності не надав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, причини неявки суду не повідомив. Про час і місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином.
Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч. 5ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Заст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Заст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Судом встановлено, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №357791620 від 11.12.2023 наявна інформація стосовно громадянки ОСОБА_1 - що відносно неї Відділом державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції було накладено арешт нерухомого майна та оголошено заборону на відчуження всього нерухомого майна від 20.05.2014 17:51:37 за № 5721091.
Оскільки з бази АСВП не вдалося встановити будь-яких наявних виконавчих проваджень щодо позивача, Адвокатським запитом від 26.12.2023 року представник позивача ОСОБА_2 звернулася до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з проханням повідомити наступну інформацію та надати належним чином завірені копії наступних документів:
- Чи наявні відомості у Вишневому відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області про виконавчі провадження на підставі яких накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), а саме про постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: 38648204, виданий 01.04.2014, видавник: Відділ ДВС Києво-Святошинського РУЮ? Якщо так, то прошу надати копію виконавчого провадження 38648204. - Чи можливо Вами вчинити виконавчі дії щодо зняття арешту з майна, яке було накладено вказаною постановою?
- Чи наявні незакриті і непогашені ВП у Вишневому відділі державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області щодо ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 )?
Однак, запит залишився без відповіді.
Також ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.02.2024 року витребувано з Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином засвідчену копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 38648204, видана 01.04.2014 року, видавник Відділ ДВС Києво-Святошинського РУЮ та матеріали виконавчого провадження.
Проте відповідачем витребувані документи до суду не надані.
Враховуючи встановлені вищезазначені обставини у справі, суд вважає, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинне призводити до порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом, а наявність протягом тривалого часу (10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном (постанова ВС від 13.07.2022 у справі № 2/0301/806/11, провадження № 61-3814св22).
Згідно ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно вимогст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Заст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідност. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Вст. 316 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Заст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідност. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Вст. 321 Цивільного кодексу України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідност. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Змістомст. 386 Цивільного кодексу України визначено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідност. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Враховуючи, що станом на даний час виконавче провадження в рамках якого накладено арешт, відсутнє, то наявні підстави для зняття арешту з усього нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) шляхом скасування запису про арешт нерухомого майна від 20.05.2014 17:51:37, який зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером обтяження 5721091, внесеного на підставі постанова, про арешт майна боржника та оголошеня заборони на його відчуження, серія та номер: 38648204, виданий 01.04.2014, видавник: Відділ ДВС Києво-Святошинського РУЮ.
Керуючись ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, ст.ст.15,16,316,317,319,321,328,386 Цивільного кодексу України, ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 247, 259, 263,264, 265,268, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.
Зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) шляхом скасування запису про арешт нерухомого майна від 20.05.2014 17:51:37, який зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером обтяження 5721091, внесеного на підставі постанова, про арешт майна боржника та оголошеня заборони на його відчуження, серія та номер: 38648204, виданий 01.04.2014, видавник: Відділ ДВС Києво-Святошинського РУЮ.
Заочне рішення може бути переглянуто Києво-Святошинським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 31 травня 2024 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ