Провадження №2/521/815/24
26 березня 2024 року місто Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючий суддя Плавич І.В.,
секретар судового засідання Петренко Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Одеської міської ради до ОСОБА_1 про скасування реєстрації права власності та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинного будівництва,-
Зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 шляхом приведення квартири АДРЕСА_2 до попереднього стану, а саме у відповідність до технічного паспорту, який є додатком до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.04.2002 року Управлінням житлового-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради.
Стягнути з відповідача на користь ОМР сплачений судовий збір.
Вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 у відповідності до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради 16.04.2002 року, належала квартира АДРЕСА_3 загальною площею 26,1 кв.м.
20.02.2018 року державним реєстратором Іскровим О.В. прийнято рішення (з відкриттям розділу) за індексним номером: 39769887 про державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_4 .
Таким чином, у 2020 році площа квартири збільшилась на 22.4 кв.м. порівняно з первісним набуттям речових прав на такий об`єкт.
31.07.2020 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради проведено комісійне обстеження разом з представниками Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, за результатами якого встановлено влаштування прибудови до квартири АДРЕСА_2 , розташованої на першому поверсі багатоповерхового будинку за вказаною адресою.
За даними Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради відсутні відомості стосовно реєстрації документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта за адресою: АДРЕСА_5 .
Також Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради листом від 18.05.2023 року за вих. № 01-18/819 повідомив, що рішення щодо передачі у власність (користування) земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , Одеською міською радою не приймалось.
Позивач вважає, що ОСОБА_1 здійснено реконструкцію квартири зі збільшенням площі шляхом будівництва приміщень за рахунок земельної ділянки комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що у встановленому законом порядку для такого будівництва не відводилась, що свідчить про наявність ознак самочинного будівництва.
Збільшення площі квартири АДРЕСА_3 , відбулось за рахунок земельної ділянки комунальної власності територіальної громади м. Одеси, яка не була відведена для таких цілей у встановленому законом порядку.
Рішення щодо передачі у власність (користування) «земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , Одеською міською радою не приймалось.

Також, спеціалістами Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради здійснено виїзд за вищевказаною адресою, за результатами обстеження встановлено, що на вказаній земельній ділянці розташована одноповерхова нежитлова прибудова.

Земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 використовується за відсутності документів, оформлення яких є необхідним для землекористування.

Збільшення площі квартири АДРЕСА_2 відбулось за рахунок земельної ділянки комунальної власності, що не була відведена для цієї мети, що безпосередньо перешкоджає здійсненню правомочностей територіальної громади м. Одеси як власника такої земельної ділянки щодо володіння, користування та розпорядження нею, оскільки така земельна ділянка залишається забудованою.

Збільшення площі квартири АДРЕСА_3 здійснено без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи щодо реконструкції об`єкта нерухомості чи належно затвердженого проекту та документу, що засвідчує прийняття до експлуатації такого об`єкта.

Листом від 03.08.2020 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради за вих. № 01-5/84-ОГ повідомило, що в Реєстрі будівельної діяльності відсутня інформація щодо видачі документів дозвільного/декларативного характеру щодо об`єкта за адресою: АДРЕСА_5 .

Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради листом від 26.08.2020 року за вих. № 01-11/3834 повідомлено, що вихідні дані (містобудівні умови та обмеження) за адресою: АДРЕСА_5 не надавались.

Відсутність проектної документації є істотним порушенням ст. ст. 9,27 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст.ст. 26, 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», ДБН А.2.1-1-2014 «Інженерні вишукування для будівництва». Таким чином, збільшення площі квартири АДРЕСА_3 шляхом будівництва приміщень здійснено з істотним порушенням приписів законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил.

20.02.2018 року державним реєстратором Іскровим О.В. прийнято рішення (з відкриттям розділу) за індексним номером: 39769887 про державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_4 .

Як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підставами для прийняття вказаного рішення стали наступні документи:

1) Свідоцтво про право власності, видане 16.04.2002 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради;

2) технічний паспорт, виготовлений 08.02.2018 року TOB АН ЕКСПЕРТ;

3) довідка, видана 08.02.2018 року TOB АН ЕКСПЕРТ.

Проте, вищевказані документи не підтверджують виникнення права власності на спірну квартиру зі збільшеною площею.

У відповідності до вказаного Свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_1 належала на праві власності квартира АДРЕСА_3 загальною площею 26.1 кв.м.

Таким чином, вказане Свідоцтво посвідчує наявність у ОСОБА_1 права власності на квартиру загальною площею 26,1 кв.м.

В свою чергу, з технічного паспорта, виготовленого 08.02.2018 року ТОВ АН ЕКСПЕРТ вбачається, що до квартири АДРЕСА_2 , розташованої на першому поверсі добудовано наступні приміщення:

- № НОМЕР_2 , площею 8,7 кв.м.;

- прибудову на три кімнати під № НОМЕР_3 , площею 6,2 кв. м., під №6, площею 6 кв. м. та під №7, площею 1,5 кв. м.

Крім того, при порівнянні технічного паспорту, наявного в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, який є додатком до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.04.2002 року Управлінням житлового-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради та технічного паспорту, виготовленого ТОВ «АН ЕКСПЕРТ» 08.02.2018 року вбачається відсутність приміщень під № 4, 5, 6, 7.

Позивач вважає, що під час проведення державним реєстратором Іскровим О.В. реєстраційних дій, якими фактично зареєстровано речові права ОСОБА_1 на квартиру зі збільшеною площею допущено грубе порушення норм чинного законодавства, оскільки ані вказані вище технічний паспорт ані довідка про уточнення лінійних розмірів не посвідчує виникнення у ОСОБА_1 права власності на самочинно добудовані приміщення.

При державній реєстрації права власності на спірну квартиру зі збільшеною площею фактично не встановлено виникнення прав у ОСОБА_1 на добудовані приміщення у встановленому законодавством порядку та проведено державну реєстрацію за відсутності законодавчо визначеної умови для визнання речових прав дійсними.

Таким чином, без дотримання вимог порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, за відсутності у заявника повного пакету документів, необхідних для державної реєстрації прав, проігнорувавши вимогу щодо отримання від органів влади, підприємств, установ та організацій інформації, необхідної для такої реєстрації, державним реєстратором протиправно прийнято рішення про державну реєстрацію прав, що, в свою чергу, призвело до незаконного визнання і підтвердження державою в особі держаного реєстратора факту виникнення речових прав на об`єкт зі збільшеною площею.

Позивач зазначає, що на земельній ділянці комунальної власності здійснено самочинне будівництво приміщень до квартири АДРЕСА_3 , така земельна ділянка повинна бути звільнена шляхом знесення самочинно прибудованих приміщень.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи позовної заяви та просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, у встановлений судом строк відзиву на позов не надала.

У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.

Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 у відповідності до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради 16.04.2002 року, належала квартира АДРЕСА_3 загальною площею 26,1 кв.м.

20.02.2018 року державним реєстратором Іскровим О.В. прийнято рішення (з відкриттям розділу) за індексним номером: 39769887 про державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_4 .

Таким чином, у 2020 році площа квартири збільшилась на 22.4 кв.м. порівняно з первісним набуттям речових прав на такий об`єкт.

За даними Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради відсутні відомості стосовно реєстрації документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта за адресою: АДРЕСА_5 .

Також Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради листом від 18.05.2023 року за вих. № 01-18/819 повідомив, що рішення щодо передачі у власність (користування) земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , Одеською міською радою не приймалось.

Збільшення площі квартири АДРЕСА_3 , відбулось за рахунок земельної ділянки комунальної власності територіальної громади м. Одеси, яка не була відведена для таких цілей у встановленому законом порядку.

Рішення щодо передачі у власність (користування) «земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , Одеською міською радою не приймалось.

Земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 використовується за відсутності документів, оформлення яких є необхідним для землекористування.

Збільшення площі квартири АДРЕСА_2 відбулось за рахунок земельної ділянки комунальної власності, що не була відведена для цієї мети, що безпосередньо перешкоджає здійсненню правомочностей територіальної громади м. Одеси як власника такої земельної ділянки щодо володіння, користування та розпорядження нею, оскільки така земельна ділянка залишається забудованою.

Збільшення площі квартири АДРЕСА_3 здійснено без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи щодо реконструкції об`єкта нерухомості чи належно затвердженого проекту та документу, що засвідчує прийняття до експлуатації такого об`єкта.

Листом від 03.08.2020 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради за вих. № 01-5/84-ОГ повідомило, що в Реєстрі будівельної діяльності відсутня інформація щодо видачі документів дозвільного/декларативного характеру щодо об`єкта за адресою: АДРЕСА_5 .

Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради листом від 26.08.2020 року за вих. № 01-11/3834 повідомлено, що вихідні дані (містобудівні умови та обмеження) за адресою: АДРЕСА_5 не надавались.

Підставами для прийняття вказаного рішення стали наступні документи:

1) Свідоцтво про право власності, видане 16.04.2002 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради;

2) технічний паспорт, виготовлений 08.02.2018 року TOB АН ЕКСПЕРТ;

3) довідка, видана 08.02.2018 року TOB АН ЕКСПЕРТ.

Проте, вищевказані документи не підтверджують виникнення права власності на спірну квартиру зі збільшеною площею.

У відповідності до вказаного Свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_1 належала на праві власності квартира АДРЕСА_3 загальною площею 26.1 кв.м.

Таким чином, вказане Свідоцтво посвідчує наявність у ОСОБА_1 права власності на квартиру загальною площею 26,1 кв.м.

В свою чергу, з технічного паспорта, виготовленого 08.02.2018 року ТОВ АН ЕКСПЕРТ вбачається, що до квартири АДРЕСА_2 , розташованої на першому поверсі добудовано наступні приміщення:

- № НОМЕР_2 , площею 8,7 кв.м.;

- прибудову на три кімнати під №5, площею 6,2 кв. м., під №6, площею 6 кв. м. та під №7, площею 1,5 кв. м.

Крім того, при порівнянні технічного паспорту, наявного в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, який є додатком до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.04.2002 року Управлінням житлового-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради та технічного паспорту, виготовленого ТОВ «АН ЕКСПЕРТ» 08.02.2018 року вбачається відсутність приміщень під № 4, 5, 6, 7.

Згідно ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної і державної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування, землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до статей 124-126 ЗК України обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність у зазначеної особи таких документів свідчить про самовільне зайняття земельної ділянки.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених ст. 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

При цьому, згідно з визначеним Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» підтвердження заявником наявності у нього права власності або користування земельною ділянкою здійснюється як на етапі отримання вихідних даних, так і на етапі отримання дозвільних документів на проведення будівельних робіт шляхом подання документу, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію.

Згідно ч. 1,2 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

В свою чергу, фізична або юридична особа перед початком проведення будівельних робіт повинна подати виконавчому органові міської ради заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи та одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.

Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради листом від 26.08.2020 року за вих. №01-11/3834 повідомлено, що вихідні дані (містобудівні умови та обмеження) за адресою: АДРЕСА_5 не надавалися.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відсутність проектної документації є істотним порушенням ст. ст. 9, 27 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст.ст. 26, 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», ДБН А.2.1-1-2014 «Інженерні вишукування для будівництва».

У відповідності до приписів ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю та видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно зі ч. 7 цієї ж статті виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Крім цього, на даний час реконструйована квартира зі збільшеною площею до 48,5 кв. м. за вказаною адресою використовується без введення в експлуатацію у передбаченому законом порядку.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідачкою здійснено самочинне будівництво будівлі за відсутності проектної документації, яка мала розроблятись з урахуванням вимог містобудівної документації, вихідних даних на проектування та дотримання вимог законодавства та будівельних норм, без отримання дозволу на виконання будівельних робіт та використовується без введення в експлуатацію.

Тобто, будівництво проводилось на земельній ділянці комунальної власності, що не була відведена у встановленому законом порядку, а також за відсутності відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, що зумовлює наявність на землях комунальної власності територіальної громади м. Одеси самочинно збудованого об`єкта та унеможливлює здійснення володіння, користування та розпорядження власником - територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради земельною ділянкою, яка знаходиться під відповідним об`єктом.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Водночас, ч. 2 ст. 376 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі ч. 1 ст. 5 цього ж Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, яка набрала чинності 01.01.2016 року (далі - Порядок).

Відповідно до п. 12 Порядку реєстрації в редакції, що діяла на момент вчинення реєстраційної дії, розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Згідно з п. 41 Порядку реєстрації в редакції, що діяла на момент вчинення реєстраційної дії, для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта: 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки, за яким державним реєстратором отримуються відомості Державного земельного кадастру з метою встановлення місця розташування земельної ділянки, на якій споруджено відповідний об`єкт, для подальшого відображення таких відомостей як адреси об`єкта нерухомого майна.

Слід зазначити, що імперативна вимога законодавства щодо надання під час державної реєстрації речових прав на новостворений об`єкт нерухомого майна документа про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта зумовлена необхідністю підтвердження правомірності забудови заявником території, порядок якої встановлений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Незважаючи на вищевикладені приписи законодавства, державним реєстратором Іскровим О.В. проведено державну реєстрацію права власності за відсутності документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Так, підставами для державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 стали наступні документи: свідоцтво про право власності, видане 16.04.2002 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради; технічний паспорт, виготовлений 08.02.2018 року TOB «АН ЕКСПЕРТ», довідка, видана 08.02.2018 року TOB «АН ЕКСПЕРТ».

Проте, вищевказані документи не підтверджують виникнення права власності на спірну квартиру зі збільшеною площею.

У відповідності до вказаного Свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_1 належала на праві власності квартира АДРЕСА_3 загальною площею 26.1 кв.м.

Таким чином, вказане Свідоцтво посвідчує наявність у ОСОБА_1 права власності на квартиру загальною площею 26,1 кв.м.

В свою чергу, з технічного паспорта, виготовленого 08.02.2018 року ТОВ АН ЕКСПЕРТ вбачається, що до квартири АДРЕСА_2 , розташованої на першому поверсі добудовано наступні приміщення:

- № НОМЕР_2 , площею 8,7 кв.м.;

- прибудову на три кімнати під № НОМЕР_3 , площею 6,2 кв. м., під №6, площею 6 кв. м. та під №7, площею 1,5 кв. м.

Крім того, при порівнянні технічного паспорту, наявного в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, який є додатком до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.04.2002 року Управлінням житлового-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради та технічного паспорту, виготовленого ТОВ «АН ЕКСПЕРТ» 08.02.2018 року вбачається відсутність приміщень під № 4, 5, 6, 7.

Таким чином під час проведення державним реєстратором Іскровим О.В. реєстраційних дій, якими фактично зареєстровано речові права ОСОБА_1 на квартиру зі збільшеною площею допущено грубе порушення норм чинного законодавства, оскільки ані вказані вище технічний паспорт ані довідка про уточнення лінійних розмірів не посвідчує виникнення у ОСОБА_1 права власності на самочинно добудовані приміщення.

Так, Велика Палата Верховного Суду у п.п. 6.31-6.33 постанови від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13 вказала на те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права. Зміст приписів ст. 376 ЦК України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у п. 56 постанови від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц зазначила, що здійснення державної реєстрації права власності на об`єкт не означає припинення правового режиму цього майна як самочинного будівництва.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

Абзац 2 частини 3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Таким чином, враховуючи те, що на земельній ділянці комунальної власності здійснено самочинне будівництво приміщень до квартири АДРЕСА_3 , така земельна ділянка повинна бути звільнена шляхом знесення самочинно прибудованих приміщень.

В свою чергу, обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку та державної реєстрації майнового права на неї, а відсутність у цієї особи таких документів, свідчить про самовільне зайняття вказаної земельної ділянки.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Крім того, відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна може вимагати усунення будь-якого обмеження його права власності.

Відповідно до п. б ч. 3 ст. 152 ЗК України до способів захисту прав на земельні ділянки належить, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Такий спосіб судового захисту спрямований на припинення порушення прав осіб, які є власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких здійснено самочинне будівництво, а також відновлює становище, яке існувало до здійснення протиправної забудови.

У відповідності до ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» відповідно до вимог ст. 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст. 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (ч. 4 ст. 376 та ст. 391 ЦК України).

При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги Одеської міської ради законними, обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.4,10,12,13,18,19,81,211,247,258,259,273,280-282,352 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Одеської міської ради до ОСОБА_1 про скасування реєстрації права власності та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинного будівництва задовольнити.

Скасувати рішення державного реєстратора Іскрова О.В. від 20.02.2018 року за індексним номером: 39769887 про реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на квартиру загальною площею 48,5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 та закрити розділ в Державному реєстр речових прав на нерухоме майно щодо цього об`єкта (РНОНМ: 101).

Зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 шляхом приведення квартири АДРЕСА_2 до попереднього стану, а саме у відповідність до технічного паспорту, який є додатком до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.04.2002 року Управлінням житлового-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Одеської міської ради сплачений судовий збір в розмірі 5368,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч.5 п.4 ЦПК України:

Позивач: Одеська міська рада (, 65026, м. Одеса, пл. Думська,1)

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_6 ).

Суддя: І.В. Плавич