Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/2944/24
Провадження № 2/279/1296/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Шульги О.М., з секретарем Райвахівською Л.В., розглянувши у приміщенні суду в м.Коростені, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/2944/24 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Грозинське" про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні та середнього заробітку за час затримки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що з 14.06.2023р. по 12.03.2024р. працював на ДП «Грозинське» та займав посаду майстер лісу.

На підставі наказу №6-к від 11.03.2024р. був звільнений за угодою сторін відповідно п. 1 ст. 36 КЗпП, про що було зроблено запис у трудову книжку.

При звільнені йому не була виплачена заробітна плата у розмірі: 15492,71 грн., що складається із боргу станом на 01.03.2024р. у розмірі - 15385,00 грн. (заробітна плата за січень 2024р. та лютий 2024р.)

Розрахункові при звільненні: 2728,33 грн. заробітна плата, 5912,28 грн. невикористана відпустка. З нарахованих коштів при звільненні вирахувано податки у сумі 1802,89 грн.

17 квітня 2024р. було здійснено часткову виплату заборгованості по заробітній платі у розмірі 6730,00 грн.

Відповідно ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно ДП «Грозинське» було порушено дану норму законодавств, оскільки розрахунок по заробітній платі при звільнені із ним проведений не був.

Відповідно ст. 117 КЗпП у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Таким чином, чинним законодавством покладено на роботодавця, обов`язок щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Розрахунок при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні передбачено «Порядком обчислення середньої заробітної плати», затвердженим Постановою. Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Відповідно у січні 2024р. йому нараховано 10000,00 грн., у лютому 2024р. - 10000,00 гри., кількість робочих днів у період з січня 2024р. по лютий 2024р. становила 44 дні.

(Заробітна плата за січень 2024р. + Заробітна плата за лютий 2024р.) / кількість робочих днів = Середній заробіток.

(10000,00 + 10000,00) /44 = 454,55 грн.

Відповідно середній заробіток становить 454,55 грн. за 1 (один) день.

Відповідно ст. 117 КЗпП максимальний строк за який виплачується середній заробіток за час затримки становить шість місяців, але в даному випадку днем фактичного розрахунку є день ухвалення судового рішення.

Відповідно середній заробіток за максимальний термін становить:

За період з 12.03.2024р. по 12.09.2024р. 185 днів затримки.

Середній заробіток х на кількість днів = сума, яка підлягає сплаті за час затримки 454,55 х 185 = 84091,75 грн.

Відповідно середній заробіток за максимальний період затримки складає: 84091,75 грн. (вісімдесят чотири тисячі дев`яносто одна гривня 75 копійок)

Відповідно ч.2 ст. 233 КЗпП із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, працівник має право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП).

Ним було написано заяву 11.04.2024 року про надання довідки про доходи за 6 останніх місяців та довідки про суму боргу по заробітній платі невиплаченій при звільнені, а також в письмовому вигляді просив провести зі ним розрахунок.

Вищезазначені довідки ним було отримано від ДП «Грозинське» 29.04.2024 року.

Просить стягнути з Державного підприємства «Грозинське» () на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заборгованість по заробітній платі у розмірі 15492,71 грн. та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати по день ухвалення судового рішення, але не більше як за 6 (шість) місяців у розмірі 84091,75 грн., що в загальному становить 99584,46 грн. Одночасно просив стягнути з Державного підприємства «Грозинське» понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 гривень.

21.05.2024 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову.

Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 28.05.2024 року.

У встановлений строк представник відповідача, адвокат Юшкевич Х.В., подала відзив на позов з додатком, в якому зазначено , що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки останнім не правильно розраховано середньомісячну заробітну плату . Подія, з якою пов`язана відповідна виплата, сталася 12.03.2024 року, тому для розрахунку середньомісячного заробітку необхідно брати до уваги заробітну плату ОСОБА_1 за січень лютий 2024 року. За січень 2024 року всього заробітної плати нараховано 10000,00 грн., за лютий 2024 року 10000,00 грн. Розрахунок середньої заробітної плати: (10000,00 грн. + 10000,00 грн.) : 2 = 10000,00 грн. Таким чином, середня заробітна плата ОСОБА_1 становить 10000,00 гривень.

Відповідно ст.117 КЗпП України середній заробіток сплачується за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців. 10000,00 (середньомісячний заробіток) * 6 місяців = 60000,00 грн. Отже, середній заробіток за час затримки становить 60000,00 гривень 00 копійок. З урахуванням наведеного вважає, що на користь позивача підлягає стягненню 75492,71 грн., з яких 15492,71 грн. заборгованість із заробітної плати, 60000,00 гривень середній заробіток за час затримки.

18.06.2024 року позивач ОСОБА_1 подав відповідь на відзив у якому зазначив про підтримання пред`явлених вимог .

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір в сфері трудових правовідносин, що регулюється законодавством про працю.

Позивач з 14.06.2023 року по 12.03.2024 року перебував у трудових відносинах з Державним підприємством "Грозинське".

Наказом №6-к від 11.03.2024 року був звільнений з роботи за угодою сторін відповідно п.1 ст.36 КЗпП України, що стверджується копією трудової книжки, наявною в справі.

Звернувшись з даним позовом позивач, посилаючись на порушення своїх трудових прав, просить стягнути із відповідача на свою користь нараховану, але не виплачену на день звільнення заробітну плату в сумі 15492,71 гривень, а також середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати по день ухвалення судового рішення, але не більше як за 6 (шість) місяців у розмірі 84091,75 грн., а разом 99584,46 грн. (дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири гривні 46 копійок).

За змістом ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до вимог статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України.

Стаття 94 КЗпП України передбачає, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

З аналізу наведеної норми матеріального права слідує, що всі суми (заробітна плата, вихідна зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.

В постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі №810/451/17 та від 26 лютого 2020 року у справі №821/1083/17 висловлена правова позиція відповідно до якої під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Отже, всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. В разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 Кодексу законів про працю України відповідальність.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 року у справі № 755/12623/19 зазначила, що праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник у разі порушення законодавства про оплату праці має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 905/857/19 зазначено, що оскільки виплата заробітної плати працівнику - це обов`язок роботодавця, то стаття 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не може застосовуватись до правовідносин щодо виплати заробітної плати.

Також Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10.10.2019 року у справі № 243/2071/18 про те, що заробітна плата є відповідальністю в розумінні статті 617 ЦК України, від якої роботодавець може бути звільнений внаслідок випадку або непереборної сили.

Факт наявності заборгованості по заробітній платі підтверджується довідкою ДП «Грозинське» №77 від 17.04.2024 року, з якої слідує, що загальна сума заборгованості по зарплаті перед звільненим працівником ОСОБА_1 , станом на 17.04.2024 року, з урахуванням утримання сум податків, становить 15492,71 гривень.

Також із довідки слідує, що позивачу було нараховано розрахункові при звільненні: 2728,33 грн. заробітна плата, 5912,28 грн. невикористана відпустка. З нарахованих коштів при звільненні вирахувано податки у сумі 1802,89 грн.; 17 квітня 2024р. було здійснено часткову виплату заборгованості по заробітній платі у розмірі 6730,00 грн.

Існування вказаного розміру заборгованості на час розгляду справи відповідачем не оспорений та не спростований.

Доказів на існування обставин непереборної сили не подано, тому підстави для звільнення відповідача від виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку відсутні.

Позивач зазначив, що його середньомісячна заробітна плата становила 10000,00 гривень (за січень лютий 2024 року), а середньоденна 454,55 гривень. Вказаний розмір відповідачем не спростований.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Згідно «Порядку обчислення середньої заробітної плати», який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року передбачено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Обрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача має провадитися за період з 12.03.2024 року (наступний день, за днем звільнення) по день ухвалення судового рішення, тобто за 74 робочі дні.

Виходячи з проведеного наступним чином розрахунку: заробітна плата за 2 останні місяці перед звільненням (10000 гривень +10000 гривень) : 44(кількість робочих днів)= 454, 55 гривень середньоденна з/п х 74 робочі дні затримки = 33636, 70 гривень.

Проведений позивачем розрахунок середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за період з 12.03.2024 року по 12.09.2024 року розрахований на майбутнє, отже є хибним.

З урахуванням наведеного, оцінивши належність, достатність, та достовірність поданих сторонами у розумінні ст.76-81 ЦПК України доказів, а також враховуючи, що факт наявності трудових відносин між сторонами є доведеним, а право особи на оплату праці гарантовано Конституцією України, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення на користь позивача невиплаченої заробітної плати в сумі 15492,71 гривень, а також 33636 гривень 70 копійок середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати.

Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню на підставі ст.141 ЦПК України.

Так, відповідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати.

Одночасно з відповідача підлягає стягненню на спеціальний рахунок судовий збір, оскільки на підставі ст.5 ч.1 п.1 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 76 - 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. 47, 94, 116, 117, 233 КЗпП України,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Грозинське» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену при звільненні заробітну плату в сумі 15492 гривні 71 копійку, та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з 12.03.2024 року по день ухвалення судового рішення у розмірі 33636 гривень 70 копійок, а також понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 1211 гривень 20 копійок .

Звільнити позивача від сплати судового збору за заявленою позовною вимогою про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільнення на підставі ст.5 Закону України "Про судовий збір.

Стягнути з Державного підприємства «Грозинське» судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок за ставками судового збору на день подачі позовної заяви.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Державне підприємство "Грозинське", місце знаходження: 11542, с.Грозине, вул.. Тімірязєва, 26, Коростенський район, Житомирська обл.., адреса для листування: 11543, с.Новаки, вул. Центральна, 16А, Коростенський район, Житомирська обл.., .

Представник відповідача адвокат Юшкевич Христина Ігорівна, адреса: АДРЕСА_2 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії №001387 від 03.11.2023 року.

Суддя: Шульга О.М.