ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/26884/23

Провадження № 22-ц/4820/1065/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі ОСОБА_3 від 27 лютого 2024 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року ОСОБА_4 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказував, що у червні 2023 року відповідач, спілкуючись в застосунку «Telegram Messenger» з дружиною позивача ОСОБА_5 , пообіцяв їй надати послуги щодо допомоги у набутті нею статусу «лідера думок»; створення жіночого ком`юніті у Литовській Республіці під її керівництвом, налагодження зв`язків з організаторами форумів; додавання акаунту ОСОБА_5 у програмному застосунку «Telegram Messenger» у чат керівників жіночих ком`юніті, спікерів форумів та «лідерів думок»; консультування відносно організації проведення ОСОБА_5 власних форумів.

Відповідач висунув вимогу щодо попереднього перерахування на його банківські рахунки грошових коштів в розмірі 2800 євро в якості обов`язкової умови надання ним вищенаведених послуг.

На виконання цих умов позивач продав зі свого торгового рахунку на біржі Вybit 2869,75 євро, які перерахував на рахунок відповідача.

Після отримання відповідачем грошової суми 114802,09 гривень, останній не надав ОСОБА_5 жодної з обіцяних ним послуг і практично припинив спілкуватися з позивачем та ОСОБА_5 . На прохання позивача та його дружини щодо повернення хоча б частини отриманих грошових коштів відповідач відмовився повертати зазначені кошти.

Таким чином, позивач вважає, що кошти в сумі 114802,09 грн., які були перераховані ним на рахунок відповідача, були набуті ним безпідставно, у зв`язку із чим він просив суд стягнути з відповідача на його користь вказані кошти, витрати на правничу допомогу та судовий збір.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.02.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна, грошових коштів в сумі 114802,02 грн., судового збору в розмірі 1148,02 грн. та 10000 грн. витрат на правничу допомогу залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати як незаконне та задовольнити позов. На його думку, суд першої інстанції не дав належної оцінки поданим ним доказам і не встановив усі обставини справи.

У матеріалах справи наявні скріншоти, які містять дані про торговий рахунок позивача на біржі Bybit; копія квитанції від 26.06.2023 року, що підтверджує факт перерахування позивачем на свій торговий рахунок на біржі Bybit 1531 євро 26.06.2023 року; копія квитанції від 29.06.2023 року, що підтверджує факт перерахування позивачем на свій торговий рахунок на біржі Bybit 1165 євро 29.06.2023 року; скріншоти, що містять інформацію про продаж позивачем зі свого торгового рахунку на біржі Bybit 1041,666666 USDT 26.06.2023 року, копія квитанції № 5В6К- 0Н2Р-С4ЕН-ТКМХ від 26.06.2023 року, скріншоти, що містять листування між відповідачем та ОСОБА_5 у застосунку «Telegram Messenger», які у сукупності підтверджують факт набуття відповідачем 40000 грн. за рахунок позивача 26.06.2023 року; скриншоти, що містять інформацію про продаж позивачем зі свого торгового рахунку на біржі Bybit 26,034886 USDT 26.06.2023 року, і копія квитанції № 89428538 від 26.06.2023 року, які у сукупності підтверджують факт набуття відповідачем 1000 грн. за рахунок позивача 26.06.2023 року; скриншоти, що містять інформацію про продаж позивачем зі свого торгового рахунку на біржі Bybit 501,000000 USDT 29.06.2023 року, і копія квитанції № 9А41- 3BC8-3205-353P від 29.06.2023 року, які підтверджують факт набуття відповідачем 19088,10 грн. за рахунок позивача 29.06.2023 року; скриншоти, що містять інформацію про продаж позивачем зі свого торгового рахунку на біржі Bybit 761,154855 USDT 29.06.2023 року, і копія квитанції № 213Х- 9МЕС-8РТ9-Е41Р від 29.06.2023, які у сукупності підтверджують факт набуття відповідачем 28999,99 грн. за рахунок позивача 29.06.2023 року; скриншоти, що містять інформацію про продаж позивачем зі свого торгового рахунку на біржі Bybit 675,439978 USDT 29.06.2023 року, і копія платіжної інструкції № P24AD1890 від 29.06.2023 року, які підтверджують факт набуття відповідачем 25714 грн. за рахунок позивача 29.06.2023 року; відеозапис № 2, на якому зафіксоване підтвердження відповідачем фактів отримання ним 40000 грн. згідно з квитанцією № 5В6К-0Н2Р-С4ЕН-ТКМХ від 26.06.2023 року, 1000 грн. згідно з квитанцією № 89428538 від 26.06.2023 року, 19088,10 грн. згідно з квитанцією № 9A41-3BC8-3205-353P від 29.06.2023 року, 28999,99 грн. згідно з квитанцією № 213Х-9МЕС-8РТ9-Е41Р від 29.06.2023 року та 25714 грн. згідно з платіжною інструкцією № P24AD1890 від 29.06.2023 року (на диску CD-R).

Тому, на думку апелянта, хибним є висновок суду першої інстанції про недоведеність перерахування позивачем 114802,09 грн. відповідачу з врахуванням вказаних доказів.

У відзиві ОСОБА_2 просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вказує, що скриншоти із програмних застосунків як доказ ведення листування із відповідачем, так і скриншоти із програмних застосунків щодо здійснення банківських операцій та біржових операцій, не є електронними документами, бо не містять електронного підпису. Наявні в матеріалах справи докази не підтверджують доводів позивача про отримання коштів відповідачем як безпідставно набутих.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Так, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що у червні 2023 року відповідач ОСОБА_2 пообіцяв дружині позивача, ОСОБА_5 , надати послуги щодо допомоги у набутті нею статусу «лідера думок»; створення жіночого ком`юніті у Литовській Республіці під її керівництвом; налагодження зв`язків з організаторами форумів; додавання акаунту ОСОБА_5 у програмному застосунку «Telegram Messenger» у чат керівників жіночих ком`юніті, спікерів форумів та «лідерів думок»; консультування відносно організації проведення ОСОБА_5 власних форумів.

Зазначені обіцянки були надані відповідачем ОСОБА_5 під час листування з нею у програмному застосунку «Telegram Messenger» та телефонних розмов. При цьому, відповідач повідомив ОСОБА_5 про свою вимогу щодо попереднього перерахування на його банківські рахунки грошових коштів в розмірі 2800 євро в якості обов`язкової умови надання ним вищенаведених послуг.

Між відповідачем та позивачем або ОСОБА_5 так і не було укладено жодного договору, в якому були б чітко узгоджені конкретний перелік послуг, вимоги щодо їх змісту і строків надання, порядок оплати наданих послуг тощо.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що позивач ОСОБА_4 перерахував ОСОБА_2 грошові кошти в загальній сумі 114 802,09 грн.

Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду є безпідставними.

Так, за змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Згідно з ч.ч. 1-2 статті 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

За змістом ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно поданих позивачем копій квитанцій про переказ 40000 грн. на ім`я ОСОБА_6 здійснено ОСОБА_7 26.06.2023 року (а.с. 36), 1000 грн. на рахунок платника НОМЕР_1 здійснено ОСОБА_8 26.06.2023 року (а.с.39), 19088,10 грн. на ім`я ОСОБА_6 здійснено ОСОБА_9 29.06.2023 року (а.с. 42), 28999,99 грн. на ім`я ОСОБА_6 здійснено ОСОБА_10 29.06.2023 року (а.с. 45) та переказ 25714 грн. на ім`я ОСОБА_2 здійснено ОСОБА_11 29.06.2023 року. Вказані особи (платники) є сторонніми особами, не є учасниками справи.

Матеріали справи не містять належних та допустимих платіжних документів щодо перерахування коштів позивачем на рахунок відповідача.

Скриншоти із програмних застосунків як доказ ведення листування із відповідачем, так і скриншоти із програмних застосунків щодо здійснення банківських операцій та біржових операцій також не є достатніми та допустимими на підтвердження факту перерахування коштів позивачем на рахунок відповідача.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції правильно констатував, що позивач не надав доказів переказу ним ОСОБА_2 коштів в сумі 114802,09 грн.

Відтак суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у позові, посилаючись на недоведеність обставин, які підлягали доказування в цій справі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2024 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення 27 червня 2024 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк