Судді Львівського апеляційного суду Савуляка Р.В. стосовно рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 лютого 2022 року та постанови колегії суддів Судової палати у цивільних справах від 12 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», Кабінету Міністрів України, третя особа Міністерство інфраструктури України, перейменоване на Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України, про визнання незаконними та скасування розпорядження та наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,-
У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної адміністрації залізничного транспорту України, треті особа які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Кабінет Міністрів України, Міністерство інфраструктури України про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі і стягнення заробітної плати.
У грудні 2021 року адвокат Тітов О.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав позовну заяву (уточнену, з урахуванням збільшення позовних вимог) до Кабінету Міністрів України, АТ «Українська залізниця» (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство інфраструктури України), в якій просив:
визнати протиправним та скасувати Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 1154-р;
визнати незаконним та скасувати наказ Державної адміністрації залізничного транспорту України від 3 грудня 2014 року № 4114/ос «По особовому складу», яким ОСОБА_1 звільнено з посади генерального директора;
поновити ОСОБА_1 на зазначеній посаді голови правління АТ «Укрзалізниця»; стягнути з АТ «Укрзалізниця» середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 74 398 830,48 грн.;
стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 5 000 000 грн.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23 лютого 2022 року поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду із вказаним позовом.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №1154-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора Державної адміністрації залізничного транспорту України».

Визнано незаконним та скасовано наказ Державної адміністрації залізничного транспорту України від 03 грудня 2014 року №4114/ос «По особовому складу».

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді генерального директора Державної адміністрації залізничного транспорту України.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 834 743 грн. 65 коп. та 75 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього стягнуто 909 743 грн. 65 коп.

Стягнуто з Кабінету Міністрів України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 75 000 грн.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з Кабінету Міністрів України та АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 30000 грн. витрат на професійну правничу допомогу в рівних частинах, тобто по 15000 грн. з кожного.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» в дохід держави 4141 грн. 20 коп. судових витрат.

Стягнуто з Кабінету Міністрів України в дохід держави 3897 грн. 60 коп. судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 12 червня 2014 року Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця», Кабінету Міністрів України та ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 лютого 2022 року залишено без змін.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції, з висновками якого погодився Львівський апеляційний суд, дійшов висновків про те, що ні в оскаржуваному розпорядженні Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №1154-р, ні в наказі Державної адміністрації залізничного транспорту України від 03 грудня 2014 року №4114/0с не зазначено на підставі якої правової норми відбулося звільнення ОСОБА_1 , що є порушенням вимог ст.ст.147-149 КЗпП України.

Позивача зобов`язали ознайомитися з актом перевірки від 25 листопада 2014 року коли останній перебував у відпустці і не мав можливості надати свої пояснення по висвітлених в Акті питаннях.

В акті перевірки від 25 листопада 2014 року відсутні посилання на порушення безпосереднього генеральним директором Укрзалізниці своїх трудових або посадових обов`язків чи на відсутність контролю над підлеглими працівниками.

Позивач займав посаду не тривалий час (з квітня по листопад 2014 року), тоді як перевірка окремих питань діяльності Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту проводилася за період з січня 2013 року по 25 листопада 2014 року.

При підготовці подання про звільнення позивача з посади допущені порушення п.п.7,10 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року №298, оскільки у ньому не зазначено причини звільнення ОСОБА_1 , а також не зазначено коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення позивачем трудових або посадових обов`язків.

З таким висновками судів погодитися не можна із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді генерального директора Державної адміністрації залізничного транспорту України, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2014 року №292-р та наказом ДАЗТ від 04 квітня 2014 №295/0с «По особовому складу».

Відповідно до п.8 Положення про Державну адміністрацію залізничного транспорту України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 лютого 1996 №262 генеральний директор несе персональну відповідальність за виконання покладених на Укрзалізницю завдань і здійснення нею своїх функцій, встановлює ступінь відповідальності керівників підрозділів Укрзалізниці, визначає структуру та повноваження апарату Укрзалізниці, затверджує кошторис витрат на його утримання.

Відповідно до частини першої та третьої статті 113 Конституції України та частини першої статті 1 та статті 4 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, що у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України.

Статтею 117 Конституції України, якій кореспондує стаття 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», передбачено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Згідно із частиною 3 ст. 49 вказаного Закону акти Кабінету Міністрів України з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Отже, Кабінет Міністрів України наділений повноваженнями щодо призначення на посаду та звільнення з посади за поданням Міністра інфраструктури генерального директора Укрзалізниці.

На виконання доручення Кабінету Міністрів України від 04 вересня 2014 року №696-т до листа Служби Безпеки України від 31 серпня 2014 року №598 на підставі наказу Міністерства інфраструктури України від 08 вересня 2014 року №198-Г із наступними змінами була проведена перевірка окремих питань діяльності Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту. Перевірка проводилась у строки з 08 вересня 2014 року по 18 листопада 2014 року

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2014 року №809-р Позивача було відсторонено від виконання повноважень генерального директора Державної адміністрації залізничного транспорту на період перевірки окремих питань фінансово господарської діяльності ДАЗТУ та підприємств залізничного транспорту.

Вказаною перевіркою, яка проводилась виключно в рамках інформації Служби Безпеки України були встановлені порушення юридичного, господарського, фінансового характеру за результатами якої складено Акт про результати проведення перевірки окремих питань діяльності Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту від 25 листопада 2014 року №07/14-14-19-133-17/ДСК (т.5 а.с.130-232).

Також суть порушення юридичного, господарського, фінансового характеру в діяльності Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту у період роботи позивача (квітень - серпень 2014 року) на посаді генерального директора висвітлена у службовій записці від начальника Управління внутрішнього аудиту Міністерства інфраструктури України Лагуткіна К.Ю. від 27 березня 2015 року ДСК (т.5 а.с. 234-238) та у відкритих джерелах інформації (див:https://www.chesno.org/akb/person/ та інші).

Міністром інфраструктури України листом від 25 листопада 2014р №6998/10/14-14 повідомлено ОСОБА_1 про необхідність надання в строк до 17 години 25 листопада 2014 року особистих письмових пояснень з приводу фактів, викладених в акті перевірки від 25 листопада 2014 року. Зазначений лист зареєстрований у Державної адміністрації залізничного транспорту України (т.5 а.с.243).

Ще раніше таке повідомлення було надіслано ОСОБА_1 від заступника міністра інфраструктури (т.5 а.с.241)

У зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 на робочому місці, пояснення не відібрані, про що складені відповідні акти від 25 листопада 2014 року (т.5 а.с.242;245; т.7 а.с.16;19).

Згідно відповіді заступника генерального директора Укрзалізниці від 25 листопада 2014 року на адресу Міністерства інфраструктури, окремі доручення Міністерства не можливо виконати, оскільки генеральний директор на отримав Акту перевірки від 25 листопада 2014 року.

Проте, Укрзалізниці відомі факти проведення перевірки термін якої закінчився 18 листопада 2014 року (т.6 а.с.34).

Також встановлено, що ОСОБА_1 , самовільно, без погодження із Міністерством інфраструктури України, взяв відпустку без збереження заробітної плати на 3 календарні дні з 25 листопада 2014 року по 27 листопада 2014 року, що є прямим порушенням окремого доручення Міністра інфраструктури від 10 січня 2013 №28/10/11-13 (т.5 а.с.239-240;246; т.7 а.с.12)

Зазначене спростовує висновки судів про те, що позивач не мав можливості надавати свої пояснення по виявлених в Акті порушеннях, фактично, останній ухилився від дачі таких пояснень, підписавши собі відпустку без збереження заробітної плати.

Протягом розгляду справи в судах від позивача чи його представника також на поступило ґрунтовних заперечень з приводу порушень виявлених в Акті перевірки від 25 листопада 2014 року.

У зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 на робочому місці та неможливістю отримання від нього письмових пояснень, Міністром інфраструктури України 25 листопада 2014 року за №7013/10/14-14, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №298 від 11 квітня 2012 року, Положення про Державну адміністрацію залізничного транспорту України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 лютого 1996 року №262, ст.ст.7,147-149 КЗпП України, внесено на розгляд Кабінету Міністрів України подання про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора Державної адміністрації залізничного транспорту України за неналежне виконання посадових обов`язків.

У поданні зазначені порушення юридичного, господарського, фінансового характеру які виявлено в Акті про результати проведення перевірки окремих питань діяльності Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту від 25 листопада 2014 року №07/14-14-19-133-17/ДСК, з пропозицію звільнення позивача із займаної посади за неналежне виконання своїх посадових обов`язків, як керівника Укрзалізниці на підставі ст.ст.7,147-149 КЗпП України (т.5 а.с.247-248; т.7 а.с.8-9).

Зазначене подання Міністра інфраструктури України складено у відповідності до п.п.7-10 Постанови КМУ від 11 квітня 2012 року №298 зокрема до подання додано:

проект рішення про звільнення з посади із зазначенням підстави звільнення підготовлений у встановленому порядку (т.5 а.с.249; т.7 а.с.10);

біографічна довідка з фотокарткою, засвідчена в установленому порядку службою управління персоналом (кадровою службою) (т.7 а.с.20) ;

інші документи, що безпосередньо стосуються підстав для звільнення особи (т.7.а.с.11-19).

На підставі подання Міністра інфраструктури України від 25 листопада 2014 року за №7013/10/14-14, Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження від 26 листопада 2014 року №1164-р про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора Державної адміністрації залізничного транспорту України (т.5 а.с; 250; т.7 а.с.22).

Необхідно зазначити, що чинне законодавство, що визначає порядок розгляду питань, пов`язаних з підготовкою і внесенням подань щодо звільнення з посади осіб яких здійснюються Верховною Радою України, Президентом України або Кабінетом Міністрів України не передбачає вказувати у своїх розпорядженнях підстави звільнення з посад таких осіб.

Тому розпорядження Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №1164-р про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора Державної адміністрації залізничного транспорту України обґрунтовано не містить посилання на норми трудового законодавства на підставі яких він був звільнений з посади.

Таким чином, оскаржуване розпорядження Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №1164-р про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора Державної адміністрації залізничного транспорту України прийнято уповноваженою особою за наявності підстави визначеної Положенням про державну адміністрацію залізничного транспорту України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 лютого 1996 №262, постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року №298 та Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою КМУ від 18 липня 2007 року №950 (в редакції постанови КМУ від 09 листопада 2011 року №1156), а тому відсутні підстави для його скасування.

Наказ Державної адміністрації залізничного транспорту від 03 грудня 2014 року №4114/ос «По особовому складу» (про звільнення) було видано на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №1154-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора Державної адміністрації залізничного транспорту України. За своєю юридичною природою зазначений наказ не є розпорядчим документом, яким було звільнено Позивача, а з метою виконання розпорядження Кабінету Міністрів України і лише формально визначав дату звільнення позивача та виплату розрахункових сум при звільненні і такий не може бути скасований окремо від розпорядження Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №1164-р.

Зазначених обставин не врахували суди першої та апеляційної інстанції та дійшли помилкового висновку про скасування зазначених документів, а відтак і поновлення ОСОБА_1 на посаді генерального директора Державної адміністрації залізничного транспорту України з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Суддя Львівського

апеляційного суду Савуляк Р.В.