Справа № 466/6882/22 Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-з/811/81/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
25 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
секретаря: Псярук О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові заяву представника ОСОБА_1 - Дегтяренка Олексія Олександровича про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 13 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод володіння, користування, розпорядження земельною ділянкою,
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 13.09.2023 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод володіння, користування, розпорядження земельною ділянкою.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3 , подавши апеляційну скаргу.

Постановою Львівського апеляційного суду від 05.03.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 13.09.2023 - без змін.

Представник ОСОБА_1 - Дегтяренко О.О. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у цій справі, в якій просить стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн, понесені під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не з`явились про причини неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви, який проводиться за їхньої відсутності, а фіксування судового процесу згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вказану заяву слід задовольнити частково, виходячи з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У межах передбачених ч.8 ст. 141 ЦПК України строків представником ОСОБА_1 - Дегтяренком О.О. було подано заяву про стягнення витрат на правничу допомогу та подано докази на підтвердження таких.

В матеріалах справи наявні копія Договору про надання правової допомоги від 09.09.2022, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Дегтяренко та партнери» в особі голови Дегряренка О.О., Ордер на надання правової допомоги ОСОБА_1 у Львівському апеляційному суді адвокатом Дегтяренко О.О., копія Акту № 15/12/13-10 від 05.03.2024 про надані послуги згідно договору про надання правової допомоги, копія Детального опису послуг, що надаються адвокатом у справі № 466/6882/22 під час розгляду справи у Львівському апеляційному суді від 05.03.2024

З цих документів вбачається, що загальна вартість наданих адвокатом послуг ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції становить 15 000,00 грн.

Представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з посиланням на те, що розмір заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу понесених у суду апеляційної інстанції, є неспівмірним зі складністю цієї справи, наданими адвокатом послугами, витраченим ним часом та не відповідає реальності таких витрат, розумності їх розміру.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат колегія суддів виходить з такого.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

У постанові Верховного Суду від 20.01.2021 у справі№ 750/2055/20 (провадження № 61-16723 св 20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Водночас у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи. (Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 № 922/1964/21).

Згідно з Детальним описом послуг, що надаються адвокатом у справі № 466/6882/22 під час розгляду справи у Львівському апеляційному суді від 05.03.2024, відповідачу у справі було надано такі послуги на загальну суму 15 000,00 грн:

1.Вивчення наданих клієнтом документів, що стосуються спору, їх правова оцінка

2.Ознайомлення з апеляційною скаргою та додатками Скаржника

3.Опрацювання доводів та аргументів Скаржника у справі

4.Правовий аналіз судової практики у подібних спорах

5.Визначення правової позиції у спорі в інтересах Клієнта, стратегії представництва в суді, узгодження правової позиції з Клієнтом

6.Збір, формування і підготовка доказів по справі

7.Підготовка до участі та участь в судових засіданнях

8.Складання та подання заяви про компенсацію судових витрат та ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат

9.Підготовка до участі у судовому засіданні

10.Участь у судовому засіданні щодо розподілу судових витрат

Разом з тим, на думку колегії суддів заявлені витрати у розмірі 15 000,00 грн не узгоджуються з критеріями реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру і пропорційності, так як ці витрати не мають характеру необхідних та не обґрунтовують обсягу фактичних дій представника заявника, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені з досягненням успішного результату. Тобто не є розумно обґрунтованим і, відповідно, такі витрати не можуть бути відшкодовані тільки лише через те, що вони дійсно понесені заявником (справедлива сатисфакція).

Зокрема, проаналізувавши додані до заяви про розподіл судових витрат документи, колегія суддів встановила, що подаючи заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, представник відповідача обґрунтовує її здійсненням дій, які фактично дублюються (вивчення наданих клієнтом документів, що стосуються спору, їх правова оцінка; ознайомлення з апеляційною скаргою та додатками Скаржника; опрацювання доводів та аргументів Скаржника у справі).

Суд також враховує, що правова позиція сторін у цій справі у суді першої та апеляційної інстанції не змінилася та відсутні підстави вважати, що адвокату відповідача потрібно було вивчати додаткові джерела права та судову практику, тому надані послуги: правовий аналіз судової практики у подібних спорах; визначення правової позиції у спорі в інтересах Клієнта, стратегії представництва в суді, узгодження правової позиції з Клієнтом, викликають обґрунтований сумнів щодо їх дійсності та необхідності.

Матеріалами справи не підтверджується факт надання Адвокатським об`єднанням «Дегтяренко та партнери» зазначеної в детальному описі послуги «Збір, формування і підготовка доказів по справі», оскільки адвокатом не було надано суду апеляційної інстанції жодних доказів у цій справі.

Крім цього, аналізуючи детальний опис робіт, колегія суддів враховує правовий висновок, викладений у постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22 про те, що заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню, відтак не вбачає підстав для відшкодування відповідачу витрат на професійну правничу допомогу за складання та подання заяви про компенсацію судових витрат та ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

Отже, вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, колегія суддів, проаналізувавши надані заявником докази на підтвердження понесених витрат, врахувавши клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, критерії реальності, розумності та співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), дійшла висновку, що обґрунтованими та підтвердженими є витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанцій у розмірі 5000,00 грн.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи в апеляційній інстанції, про що згідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України необхідно постановити додаткове судове рішення.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву представника ОСОБА_1 - Дегтяренка Олексія Олександровича задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, понесені у суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної додаткової постанови.

Повний текст постанови складено: 26.06.2024

Головуючий

Судді