Справа № 212/4943/16-ц
У Х В А Л А

24 грудня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Швець М. В., за участі секретаря судового засідання Савінської А. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за заявою представника Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про видачу дубліката виконавчого документа,

встановила таке.

Позиції сторін та рух справи.

12 грудня 2024 року представник Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» звернувся до суду із заявою, в якій просить поновити строк для пред`явлення до виконання судового наказу № 212/4943/16-ц, 2-н/212/742/16 від 30 серпня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» суми боргу за централізоване опалення в розмірі 2 527,82 гривень та суми судового збору в розмірі 689,00 гривень, видати дублікат вказаного судового наказу.

В обґрунтування вказано, що 30 серпня 2016 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області видано судовий наказ по справі № 212/4943/16-ц, 2-н/212/742/16 за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» суму боргу за централізоване опалення в розмірі 2 527,82 гривень та суму судового збору в розмірі 689,00 гривень. Зазначає, що вказаний вище судовий наказ КПТМ «Криворіжтепломережа» пред`явило на примусове виконання 19.06.2017. КПТМ «Криворіжтепломережа» було направлено запит щодо стану примусового виконання судового наказу, і листом від 15.03.2023 Покровським відділом ДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) стягувачу повідомлено, що виконавче провадження щодо виконавчого документа № 212/4943/16-ц, 2-н/212/742/16 перебувало на виконанні у відділі та 29.12.2018 було завершено на підставі п.2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», оригінал виконавчого документа було направлено на адресу стягувача, виконавчий лист повторно до відділу не надходив, на виконанні не перебуває. Однак оригінал виконавчого документа № 212/4943/16-ц,2-н/212/742/16, що виданий Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, втрачено, тому просить суд видати дублікат судового наказу, та поновити строк пред`явлення судового наказу до виконання. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, стягувач послався на обставини карантинних обмежень, запроваджені в період з 12.03.2020 до 30.06.2023.

Представник КПТМ «Криворіжтепломережа» в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила долучити копії квитанцій до платіжних інструкцій від 20.12.2024 року, згідно з якими вона у повному обсязі сплатила суму боргу та судовий збір.

Фактичні обставини та зміст правовідносин.

Матеріалами справи підтверджується таке.

30 серпня 2016 року Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області видав судовий наказ у справі № 212/4943/16-ц, 2-н/212/742/16 яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» суму боргу за централізоване опалення в розмірі 2 527,82 гривень та суму судового збору в розмірі 689,00 гривень.

Відповідно до інформації Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 15 березня 2023 року за № 28.10-34/18071 зазначено, що 17.07.2017 на виконання до відділу надійшов виконавчий документ по справі № 2-н/212/742/16, виданий 29.03.2017, про стягнення боргу в сумі 3216,82 грн. з ОСОБА_1 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа». Того ж дня державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про що повідомлено сторонам. 29.12.2018 виконавче провадження завершено на підставі п.2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» та направлено оригінал вищевказаного виконавчого документа на адресу стягувача, а саме: м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9. Додатково повідомлено, що станом на 01.03.2023 вищевказаний документ повторно на виконання до відділу не надходив, на виконанні не перебуває.

Довідкою від 23.09.2024 стягувач підтверджує, що при перевірці його вхідної кореспонденції було виявлено, що судовий наказ, про який йде мова, з державної виконавчої служби не надходив, у зв`язку з цим повторно до виконання не пред`являвся.

Надані боржницею на підтвердження сплати боргу платіжні інструкції від 20.12.2024 містять посилання на призначення платежів: «оплата боргу за тепло за рішенням суду» в розмірі 1 750,00 грн та 2 527,80 грн, а також «судовий збір за рішенням суду» в розмірі 689,00 грн та 33,20 грн без посилання на номер судового наказу або номера справи.

Отже, між сторонами продовжують існувати відносини з приводу примусового виконання судового наказу № 212/4943/16-ц від 30.08.2016.

Питання, яке постало перед судом у цій справі: чи є підстави для поновлення строку на пред`явлення до виконання судового наказу та для видачі його дублікату?

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Оцінка аргументів сторін та висновки суду.

Згідно з пунктом 17.4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, можливість видачі дублікату такого документа закон пов`язує зі строком на пред`явлення його до виконання.

Згідно зі ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Поважність причин пропуску строку має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які, у свою чергу, оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, підтвердженими належними доказами.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла станом на час завершення виконавчого провадження 29.12.2018 та діє дотепер, виконавчі документи можуть бути пред`явленні до примусового виконання протягом трьох років.

Можливості продовження строку пред`явлення виконавчого документа до виконання цим законом не передбачено.

Аргумент стягувача про карантинні обмеження та поважність причин пропуску у зв`язку з їх дією спростовується таким.

Дійсно, 02.04.2020 набрав чинності Закон України від 30.03.2020 № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавствах актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19), (далі Закон № 540-ІХ), яким розділ яким розділ ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.»

Жодна з перелічених статей не стосується строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з цим же Законом розділ ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу було доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Надалі цей пункт було викладено в редакції відповідно до Закону України № 731-ІХ від 18.06.2020 (почав діяти з 17.07.2020): «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.»

Суд дійшов переконання, що в усіх наведених редакціях змін до ЦПК України, які стосувалися можливості продовження/поновлення процесуальних строків, не йдеться про строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання: ні за переліченими статтями ЦПК України, ні за критерієм «строків, встановлених цим Кодексом» (тобто ЦПК України). Адже строк пред`явлення виконавчого документа до виконання визначений профільним законом Законом України «Про виконавче провадження».

Оцінюючи аргумент стягувача про необхідність виконання рішення суду як невід`ємної частини права на справедливий суд та практику Європейського суду з прав людини щодо цього, суд наголошує на такому.

Виконавче провадження, за визначенням ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» є завершальною стадією судового провадження. Серед засад судового провадження є змагальність та диспозитивність. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (елемент змагальності). Це стосується, серед іншого, і пред`явлення виконавчого документа до виконання. Частиною 3 ст. 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (елемент диспозитивності).

Відповідно, оскільки законом не передбачене автоматичне виконання рішень судів, зацікавлена сторона має право і можливість на будь-якому етапі, навіть після отримання рішення суду/виконавчого документа, відмовитися від реалізації права на виконання (не вживати активних дій для його виконання). Натомість, якщо вона зацікавлена у примусовому виконанні, вона повинна діяти активно пред`явити виконавчий документ до виконання та контролювати цей процес. Тому принципи змагальності та диспозитивності продовжують діяти і після винесення судом рішення, втілюючись у праві стягувача на ініціювання виконавчого провадження та праві не подавати виконавчий документ на виконання.

Диспозитивність також є однією із засад виконавчого провадження (п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Непред`явлення виконавчого документа до виконання та відсутність належного інтересу з боку стягувача до такого виконання протягом шести років після закінчення виконавчого провадження 18.12.2018 фактично покладає надмірний тягар на боржника.

Отже, в задоволенні обох вимог стягувача слід відмовити.

Інші аргументи стягувача з посиланням на судову практику стосуються обставини втрати виконавчого документа. Суд переконався в наявності цієї обставини та не оцінює відповідні аргументи.

Керуючись ст. 247, 258-261, 433 ЦПК України, п. 17.4 Розділу ХІІІ ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суддя

постановила таке.

У задоволенні заяви представника Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про видачу дублікату судового наказу у справі № 212/4943/16-ц, 2-н/212/742/16, поновлення строку для пред`явлення судового наказу до виконання - відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 261 ЦПК України ця ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду складена та підписана 24 грудня 2024 року.

Суддя М. В. Швець